Справа № 362/6286/23	 	 	 	     Головуючий у І інстанції Дорошенко В.М.	
Провадження №  33/824/1498/2024	 	 	 	     Доповідач Дрига А.М.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ
 
18 березня 2024 року                                                                                             м. Київ
 
Суддя Київського апеляційного суду Дрига А.М., за участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - адвоката Майорова С.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на постанову судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 22 грудня 2023 року щодо  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого  за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.1 ст. 130 КУпАП, - 

В С Т А Н О В И В:
 
Постановою судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 22 грудня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, зі стягненням судового збору на користь держави.
Відповідно до постанови судді, ОСОБА_1 26.09.2023 року о 17 год. 40 хв. у                          с. Плесецьке Фастівського району Київської області по вул. Святкова, керував транспортним засобом Макси-скутер (синього кольору), без державного номерного знака VIN НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів,) та, у порушення вимог             п.2.5 ПДР України, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився на нагрудний відеореєстратор працівника поліції. Від керування транспортним засобом відсторонений шляхом передачі тверезому водію.
На вказану постанову захисник подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказує, що факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 судом не обґрунтований належними доказами, а залишився як припущення. Суд прийшов до висновку, що наданий до протоколу відеозапис є належним та допустимим доказом, однак факт порушення принципу безперервності вказаного відеозапису є очевидним, та інтервали між фрагментами відеозапису складають до 30 хвилин, що унеможливлює перевірку або спростування всіх обставин, на які посилається ОСОБА_1 , або інспектор поліції у протоколі. Вказує про відсутність доказів того, що транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 було зупинено поліцейськими в законний спосіб. Захисник зазначає, що суд вказує, що не знайшло свого підтвердження факт відсутності у поліцейський приладу «Драгер», однак протилежних фактів також не було знайдено, і після перегляду відеозаписів можна констатувати, що поліцейський шукає начебто прилад, та не знаходить його у службовому автомобілі, і знову вимикає безпідставно триваючий запис. Зазначає, що так і  залишився не спростованим аргумент захисту про відсутність роз`яснення прав, передбачених ст. 268 КУпАП ОСОБА_1 під час складання та оформлення протоколу про адміністративне правопорушення. Також судом не спростовано показання ОСОБА_1 в суді щодо керування мопедом в той день, тільки в ранній час доби. Також вказує, що суд критично поставився до показань, наданих в суді батьком ОСОБА_1 . 
Крім того, захисник просить поновити строк на апеляційне оскарження, вказуючи, що 31.12.2023 року скористався технічною можливістю на оскарження постанови, що мається у функціоналі справи системи «Електронного суду», тобто в законні строки на оскарження, однак скарга не надійшла до суду першої інстанції, а одразу потрапила до апеляційної інстанції. 
Враховуючи, що вперше апеляційна скарга адвоката Майорова С.В. надійшла 01.01.2024 року, то строк на апеляційне оскарження постанови судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 22 грудня 2023 року вважається не пропущеним. 
ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, захисник не заперечував проти розгляду справи у відсутність ОСОБА_1 .   
Заслухавши думку захисника, який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали адміністративного провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст.252 КУпАП). Перевіркою матеріалів справи встановлено, що судом першої інстанції дані вимоги закону у повній мірі було дотримано.
Частиною 1 ст. 130 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керуванням транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 
Згідно п.2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
За наслідками перевірки рішення суду першої інстанції в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, встановлено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, судом належним чином були досліджені докази, що містяться в матеріалах справи, яким суд першої інстанції надав належну оцінку та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Зокрема, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, підтверджується фактичними даними, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 198305 від 26.09.2023 року; акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; рапорті ст. сержанта поліції Фастівського РУП ГУНП в Київській області Пархоменка В.Л. відеозаписі з нагрудної камери працівника поліції.    
Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб, а тому будь-які сумніви у їх достовірності та істинності відсутні.
З відеозапису з нагрудної камери поліцейського, долученого до протоколу про адміністративне правопорушення, вбачається, що ОСОБА_1 підтверджував факт керування транспортним засобом, вказував, що не зупинився на вимогу працівників поліції, так як не побачив сигналу зупинки, говорив, що він повертався з магазину, підтверджував факт вживання алкогольних напоїв.
На вимогу працівника поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки або в медичному закладі, ОСОБА_1 відмовився від проходження такого огляду. При цьому суд звертає увагу на те, що вимога поліцейського про необхідність проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння була доволі чіткою і зрозумілою для сприйняття, а відмова ОСОБА_1 була такою, що не ставила під сумнів факт відмови.  
Таким чином, є безпідставними доводи апеляційної скарги захисника про те, що факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 судом не обґрунтований належними доказами, оскільки він підтверджується відеозаписом події. При цьому, сам ОСОБА_1 під час спілкування з працівниками поліції жодного разу не заперечив факту керування ним транспортним засобом.  
Не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції доводи апелянта про те, що відеозйомка не велася з самого початку та не була безперервною, оскільки факт відмови від проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння на відеозаписі чітко зафіксовано, у зв`язку з чим щодо нього складено протокол про адміністративне правопорушення. Поліцейський застосував технічні засоби відеозапису, які у відповідності до вимог КУпАП долучив до протоколу про адміністративне правопорушення, а отже доводи апеляційної скарги про недопустимість відеозапису як доказу по справі, апеляційний суд також знаходить неспроможними. 
Доводи апеляційної скарги захисника про те, що ОСОБА_1 не були роз`яснені права, передбачені ст. 268 КУпАП, є безпідставними, оскільки протокол про адміністративне правопорушення, в якому вказано про роз`яснення прав та обов`язків, передбачених ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, ОСОБА_1 підписав без жодних зауважень.  
Європейський суд з прав людини у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (рішення від 29 червня 2007 року) зазначив, що будь-особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Отже,  ОСОБА_1 , який реалізував своє право керувати транспортним засобом, тим самим погодився нести відповідальність та виконувати обов`язки згідно встановлених в Україні правових норм у сфері дорожнього руху.
Оцінюючи сукупність наявних в справі доказів, апеляційний суд дійшов висновку, що твердження  захисника з приводу відсутності в діях ОСОБА_1 складу  адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не відповідають встановленим обставинам справи та повністю спростовуються сукупністю досліджених в суді першої інстанції матеріалів справи, та відповідно розцінюються як такі, що спрямовані на уникнення   ОСОБА_1 адміністративної відповідальності.
Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях  ОСОБА_1   складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено. Як і не встановлено істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови.
Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до висновку, що судом першої інстанції було прийнято законне і обґрунтоване рішення щодо винуватості   ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, з наведенням обґрунтованої мотивації прийнятого рішення, з урахуванням чого постанову судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 22 грудня 2023 року слід залишити без змін, а апеляційну скаргу щодо її скасування - без задоволення.
Керуючись ст. 294 КУпАП, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргузахисника Майорова С.В. в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Постанову суддіВасильківського міськрайонного суду Київської області від 22 грудня 2023 року щодо ОСОБА_1 - залишити без змін. 
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

 
 Суддя                                                                                А.М. Дрига