КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
    03680 м. Київ , вул. Солом`янська, 2-а 

Апеляційне провадження № 22-ц/824/4897/2024                                           

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

            17 січня 2024 року                                                                      м. Київ
                                                                                                                 Справа № 759/13055/21
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:   
головуючого   судді-доповідача                             Ящук Т.І., 
суддів                                                                        Кирилюк Г.М., Рейнарт І.М.,  
за участю секретаря  судового засідання              Кравченко Н.О.
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана представником ОСОБА_2 ,  на ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 27 липня 2023 року, постановлену у складі судді Журибеди О.М., 
у справі за позовом  ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа - Приватний нотаріус Київського  міського нотаріального округу Лавриненко Оксана Іванівна про визнання заповіту недійсним,
 
встановив:
 
Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 27 липня 2023 року у справі за позовом  ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Лавриненко О.І, про визнання заповіту недійсним призначено судово-почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз (м. Київ, вул. Смоленська 6).
На вирішення експертизи поставлено наступні питання:
- чи виконано рукописний текст у заповіті, посвідченому 11.03.2020 року, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лавриненко О.І. в реєстрі за №260 під впливом тимчасових збиваючих факторів, зокрема алкогольного сп`яніння?
- чи виконано підпис від імені ОСОБА_4 у заповіті, посвідченому 11.03.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лавриненко О.І. в реєстрі за №260 під впливом тимчасових збиваючих факторів, зокрема алкогольного сп`яніння?
Оплату (усі витрати) за проведення посмертної судово-медичної генетичної експертизи (так зазначено  у тексті ухвали) покладено на позивача.  
 
Не погоджуючись з ухвалою, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні клопотання про призначення експертизи, посилаючись на незаконність, необґрунтованість  ухвали, яка постановлена з неправильним застосування норм матеріального та процесуального права, неправильним встановленням обставин, внаслідок їх неправильного дослідження.
Вказує, що ОСОБА_3 при зверненні до суду із позовною заявою не подав клопотання про призначення експертизи, не зазначив, чому не міг подати таке клопотання разом із позовною заявою, або що клопотання буде подано пізніше. 27 липня 2023 року в судовому засіданні представником позивача було подано клопотання про призначення судової-почеркознавчої експертизи, посмертної судово-психіатричної експертизи, витребування доказів та виклик свідків. Копію клопотання про призначення експертизи не було надіслано учасникам справи та не надано відповідачу та його представнику для ознайомлення.
 Судом не було перевірено докази надсилання клопотання іншим учасникам справи, чим грубо порушено права учасників процесу. Звертає увагу суду на те, що клопотання заявлене стороною позивача не тільки після закінчення підготовчих дій, а і після початку розгляду справи по суті в судовому засіданні.
Зазначає, що позивач намагається суд ввести в оману, оскільки заповіт, складений ОСОБА_4 , є повністю правомірним, із вільним волевиявленням померлого, складений у відповідності до норм цивільного законодавства. Посилання позивача в позовній заяві на зловживання спиртними напоями ОСОБА_4 є безпідставним.    Також позивач зазначає у своєму позові  щодо вчинення психологічного та фізичного насильства відповідачем, з метою заволодінням майном батька, ця інформація недостовірна, оскільки не підтверджується жодними доказами, а є особистим припущенням позивача. 
Стверджує, що у відповідача з батьком були завжди добрі та теплі стосунки, ОСОБА_1 піклувався про свого батька, відвідував його у лікарні, допомагав батьку по господарству по квартирі, будували разом дачу, підтримував його та турбувався про нього. У зв`язку з чим батько вирішив скласти новий заповіт та заповісти все своє майно відповідачу. 
Вказує, що з позовної заяви та додатків до неї вбачається, що жодні документи на підтвердження того, що ОСОБА_4 був визнаний недієздатною або обмежено дієздатною особою у судовому порядку, відсутні. ОСОБА_4 на момент складання заповіту розумів значення своїй дій, міг керувати ними, і відповідно вчинив заповіт, який відповідав його внутрішній волі. Також, матеріали справи не містять доказів того, що волевиявлення ОСОБА_4 на складання заповіту на користь ОСОБА_1 не було вільним та не відповідало його внутрішній волі.
Звертає увагу суду, що експертиза призначається, коли необхідність експертного висновку випливає з обставин справи та поданих доказів, при цьому, особа, яка заявляє клопотання про призначення експертизи, повинна обґрунтувати та довести необхідність її призначення. Будь-яких суттєвих доводів в обґрунтування необхідності призначення судової почеркознавчої експертизи позивачем в судовому засіданні не наведено. 
Відповідач не вбачає підстав для призначення по справі судової почеркознавчої експертизи з метою отримання відповіді на поставлені питання, оскільки з запитання вбачається, що фактори є тимчасовими, а з огляду на те, що заповіт складено 11 березня 2020 року, а ОСОБА_4  помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ,  він мав достатньо часу для того, щоб вчинити новий заповіт або скасувати існуючий. Таким чином, встановлення факту чи перебувала померла особа під час вчинення заповіту під впливом тимчасових збиваючих факторів, зокрема, алкогольного сп`яніння, не підтверджуватиме факту визнання заповіту недійсним.
 
У відзиві на апеляційну скаргу, представник ОСОБА_3 - ОСОБА_5 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, судове рішення залишити без змін.
Вказує, що позивач вважає, що батько, складаючи новий заповіт, перебував у стані алкогольного сп`яніння, через що не міг правильно сприймати дійсну подію (складання нового заповіту), тобто в той момент не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними, а приймаючи до уваги, що для з`ясування обставин, що мають значення для справи необхідні спеціальні знання, вважав за можливе просити суд призначити у справі почеркознавчу експертизу, а в подальшому за результатами якої призначити у справі посмертну судово-психіатричну експертизу. 
Зазначає, що звертаючись до суду з клопотанням про призначення почеркознавчої експертизи позивач зазначав, що встановити зазначені обставини іншим шляхом неможливо. Замовити експертні дослідження до подачі позову, тобто в порядку ст. 106 ЦПК України, позивач не зміг, оскільки для цього існують відповідні труднощі, зокрема, відсутність у позивача оригіналу спірного заповіту, а тому і просив суд посприяти та витребувати у відповідача ОСОБА_1 або нотаріуса Лавриненко О.І. оригінал спірного заповіту.
 При цьому, витребування оригіналу заповіту має відбуватись не в порядку ст. ст. 83-84 ЦПК України, а в порядку ст. 107 ЦПК України. До того ж копія оскаржуваного заповіту була подана позивачем до суду разом з позовною заявою, а тому твердження апелянта, що позивач таким чином витребовує докази, які мав подати разом з позовною заявою, є безпідставними. 
 Що стосується ненаправлення стороною позивача копії клопотання про призначення експертизи відповідачу, вказує, що такий процесуальний документ відповідно до ст. 182 ЦПК України відноситься до заяв з процесуальних питань, які подаються і розглядаються в порядку встановленому цим Кодексом. За чинним процесуальним законодавством надсилання копії клопотання про призначення експертизи іншим учасникам справи законом не передбачено. При цьому, вирішення клопотання про призначення експертизи відбувається в  судовому засіданні з обговоренням цього питання  учасниками справи, що мало місце в даному випадку і права апелянта цим не були порушені. 
 
В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 підтримала доводи апеляційної скарги, просила ухвалу суду скасувати.
Представник позивача ОСОБА_5 заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив ухвалу суду залишити без змін.  
Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, будучи повідомленими про день та час розгляду справи у встановленому законом порядку, про причини своєї неявки суд не повідомили, а тому колегія суддів вважала можливим розглянути справу за їх відсутності відповідно до вимог ч.2 ст. 372  ЦПК України. 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши думку представників учасників справи, з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного. 
 
Як вбачається з матеріалів справи,  позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 , третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Лавриненко О.І., в якому просить визнати недійсним заповіт, складений ОСОБА_4 11 березня 2020 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лавриненко О.І за реєстровим № 260,
Свої позовні вимоги ОСОБА_3 обґрунтовував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько - ОСОБА_4 .  28 березня 2019 року ОСОБА_4 було складено заповіт, згідно з яким він заповідав йому, ОСОБА_3 , усе своє майно, яке належатиме йому на день смерті. Однак, 06 березня 2021 року позивачу стало відомо про те, що існує другий заповіт, складений 11 березня 2020 року його батьком - ОСОБА_4 , що був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лавриненко О.І., реєстровий номер 260, яким батько заповів усе своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося і взагалі все те, що йому належатиме на день смерті і на що законом матиме право своєму сину - ОСОБА_1 .
Вказаний заповіт не відповідає чинному законодавству і має бути визнаний недійсним, оскільки під час вчинення та посвідчення заповіту, як розпорядження ОСОБА_4 , на випадок його смерті, не було дотримано таких вимог до правочину як вільне волевиявлення ОСОБА_4 , яке повинне відповідати його внутрішній волі, що є достатньою підставою для визнання заповіту недійсним. Вважає, що заповіт було складено під впливом насильства, обману, помилки або ж у момент його вчинення ОСОБА_4 не усвідомлював значення своїх дій та (або) не міг керувати ними. 
Посилається на те, що останні роки та, зокрема, на час складання заповіту його батько зловживав  алкоголем, і, як наслідок, у нього почастішали випадки не сприйняття дійсних подій. Крім того, батько неодноразово скаржився йому та іншим родичам на те, що відповідач ОСОБА_1 примушував його до вживання алкогольних напоїв, а також вчиняв психологічне та фізичне насильство з метою заволодіння майном батька шляхом його відчуження останнім на користь відповідача, були отримані кредити батьком, продано майно за неринкову вартість. Тому, стверджує, що заповіт було укладено проти волі ОСОБА_4 . 
 
Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 22 червня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання за загальними правилами позовного провадження на 21 жовтня 2021 року. 
В підготовчому засіданні 21 жовтня 2021 року було оголошено перерву на 17 лютого 2022 року, у зв`язку з неявкою позивача. В підготовчому засіданні 17 лютого 2022 року оголошено перерву на 18 квітня 2022 року. 
Згідно з довідкою секретаря судового засідання, розгляд справи,  що призначено на 18 квітня 2022 року, знято з розгляду у зв`язку введенням воєнного стану на всій території України. Наступний розгляд справи призначено на 15 серпня 2022 року. 
 В підготовчому засіданні 15 серпня 2022 року оголошено перерву на 20 жовтня 2022 року у зв`язку з неявкою позивача.
Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 20 жовтня 2022 року позов  було залишено без розгляду. 
Постановою Київського апеляційного суду від 09 травня 2023 року ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 20 жовтня 2022 року скасовано, а справу направлено для продовження розгляду до того ж суду. 
Після перегляду справи в апеляційному порядку  справу призначено на 27 липня 2023 року.
24 липня 2023 року представник позивача ОСОБА_5 подав клопотання, в якому просив призначити у справі судово-почеркознавчу експертизу, витребувати від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Лавриненко О.І. другий примірник заповіту складеного ОСОБА_4 11 березня 2020 року, реєстровий №260, призначити у справі посмертну судово-психіатричну експертизу.
Клопотання обґрунтовано тим, що батько позивача - ОСОБА_4 , складаючи новий заповіт, перебував у стані алкогольного сп`яніння, через що не міг правильно сприймати дійсну подію (складання нового заповіту), тобто в той момент не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними, а тому приймаючи до уваги, що для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання, вважає за необхідне призначити у справі почеркознавчу експертизу, а в подальшому за результатами якої призначити у справі посмертну судово-психіатричну експертизу.
Встановити зазначені обставини іншим шляхом неможливо. Замовити і провести експертні дослідження до подачі позову, тобто в порядку ст. 106 ЦПК України позивач не зміг, оскільки для цього існують відповідні труднощі, зокрема, відсутність у позивача оригіналу спірного заповіту.
 
Задовольняючи заяву про призначення судово-почеркознавчої експертизи ухвалою суду від 27 липня 2023 року, суд першої інстанції, враховуючи те, що для правильного розгляду справи необхідні спеціальні знання, вважав необхідним призначити по справі судово-почеркознавчої експертизу, проведення якої доручити експертам Київського науково-дослідному інституту судових експертиз, в іншій частині клопотання відмовити.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, оскільки він відповідає нормам процесуального права та матеріалам справи. 
 
У постанові від 07 лютого 2018 року у справі № 523/14606/13-ц (провадження № 61-3397св18) Верховний Суд зазначив, що «відповідно до частини першої статті 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. Тлумачення статті 225 ЦК України свідчить, що правила цієї статті поширюються на випадки, коли фізична особа хоча і є дієздатною, однак у момент вчинення правочину вона перебувала в такому стані, коли не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо). Підставою для визнання правочину недійсним на підставі, передбаченій частиною першою статті 225 ЦК України, має бути встановлена судом неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними».
 
У постановах Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 161/17119/16- ц, від 12 вересня 2018 року у справі № 522/25597/13-ц, від 18 вересня 2019 року у справі № 311/3823/15 зазначається, що для визначення тимчасового стану особи, при якому вона внаслідок функціональних розладів психіки, порушення фізіологічних процесів в організмі або інших хворобливих станів не може розуміти значення своїх дій та керувати ними у момент укладення нею правочину, необхідно обов`язкове призначення судово-психіатричної експертизи.   Розгляд вимог про визнання правочину недійсним на підставі статті 225 ЦК України здійснюється з урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів, які підтверджують чи спростовують доводи позивача про те, що в момент укладення оспорюваного правочину особа не розуміла значення своїх дій та не могла керувати ними.
 
Відповідно до п. 1,  ч. 1 ст. 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо, сторонами ( стороною ) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.
Питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом. Учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта. У разі відхилення або зміни питань, запропонованих учасниками справи, суд зобов`язаний мотивувати таке відхилення або зміну. Питання, які ставляться експерту, і його висновок щодо них не можуть виходити за межі спеціальних знань експерта (п. 4, 5 ,6  ч. 2 ст. 103 ЦПК України).
Згідно з ч. ч. 1, 3, 5 ст. 104 ЦПК України, про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи. Ухвала про призначення експертизи направляється особам, яким доручено проведення експертизи, та учасникам справи. Об`єкти та матеріали, що підлягають дослідженню, направляються особі, якій доручено проведення експертизи (провідному експерту або експертній установі).
Матеріали, необхідні для проведення експертизи, експерту надає суд, якщо експертиза призначена судом, або учасник справи, якщо експертиза проводиться за його замовленням. При призначенні експертизи суд з урахуванням думки учасників справи визначає, які саме матеріали необхідні для проведення експертизи. Суд може також заслухати призначених судом експертів з цього питання. Копії матеріалів, що надаються експерту, можуть залишатися у матеріалах справи. При визначенні матеріалів, що надаються експерту чи експертній установі, суд у необхідних випадках вирішує питання про витребування відповідних матеріалів за правилами, передбаченими цим Кодексом для витребування доказів (ч.1, 3 ст. 107 ЦПК України).
Враховуючи вище викладене, експертиза призначається в тому випадку, коли необхідність експертного висновку випливає з обставин справи та поданих доказів, при цьому особа, яка заявляє клопотання про призначення експертизи, повинна обґрунтувати та довести необхідність її призначення.
 
Згідно з Інструкцією про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, а також Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 08 жовтня 1998 року № 53/5, основним завданням почеркознавчої експертизи є ідентифікація виконавця рукописного тексту, обмежених за обсягом рукописних записів (буквених та цифрових) і підпису.   Цією експертизою вирішуються і деякі неідентифікаційні завдання (установлення факту виконання рукопису під впливом будь-яких (природних, штучних) збиваючих факторів; у незвичних умовах або в незвичайному стані виконавця, навмисно зміненим почерком, з наслідуванням почерку іншої особи; визначення статі виконавця, а також належності його до певної групи за віком тощо).
 
З матеріалів справи встановлено, що предметом позову у цій справі  є визнання заповіту від 11.03.2020 року недійсним, а предметом доказування є доведення позивачем факту неспроможності померлого заповідача ОСОБА_4 в момент вчинення заповіту розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними.
Постановляючи ухвалу про призначення експертизи, суд першої інстанції, врахувавши характер спірних правовідносин, предмет позову, дійшов обґрунтованого висновку про наявність передбачених законом підстав для часткового задоволення клопотання представника позивача про призначення у справі судово-почеркознавчої експертизи, оскільки без спеціальних знань неможливо встановити обставини, що входять в предмет доказування у цій справі.
Враховуючи, що у позовній заяві позивач посилається на ті обставини, що, складаючи заповіт, його батько ОСОБА_4 перебував у стані алкогольного сп`яніння, тобто в той момент не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними, то  призначення судом судово-почеркознавчої експертизи на предмет встановлення,  чи виконано рукописний текст та підпис від імені ОСОБА_4   у заповіті від 11.03.2020 року  під впливом тимчасових збиваючих факторів, зокрема, алкогольного сп`яніння, відповідає вимогам процесуального закону, оскільки зазначені питання входять до предмету доказування у даній справі. 
 
Доводи апеляційної скарги про те, що позивач при зверненні до суду із позовом не подав клопотання про призначення експертизи, не зазначив, чому не міг подати таке клопотання разом із позовною заявою або клопотання буде подано пізніше, колегія суддів відхиляє, враховуючи наступне. 
Відповідно до положень ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд зберігаючи об`єктивність і неупередженість: роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.
З огляду на те, що основним завданням почеркознавчої експертизи є ідентифікація виконавця рукописного тексту, обмежених за обсягом рукописних записів (буквених та цифрових) і підпису і цією експертизою вирішуються і деякі неідентифікаційні завдання (установлення факту виконання рукопису під впливом будь-яких (природних, штучних) збиваючих факторів; у незвичних умовах або в незвичайному стані виконавця, навмисно зміненим почерком, з наслідуванням почерку іншої особи; визначення статі виконавця, а також належності його до певної групи за віком тощо),  то призначення почеркознавчої  експертизи у цій справі є необхідним для з`ясування обставин, що мають значення для її вирішення.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, викладеної у справі «Дульський проти України» (заява № 61679/00), експертиза, призначена судом, є одним із засобів встановлення або оцінки фактичних обставин справи і тому складає невід`ємну частину судової процедури та призначається у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.
Як встановлено з матеріалів справи, ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 20 жовтня 2022 року позов  ОСОБА_3   було залишено без розгляду на стадії підготовчого провадження. 
Постановою Київського апеляційного суду від 09 травня 2023 року ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 20 жовтня 2022 року скасовано, а справу направлено для продовження розгляду до того ж суду. 
Після перегляду справи в апеляційному порядку справу призначено в судове засідання  на 27 липня 2023 року.  24 липня 2023 року представник позивача ОСОБА_5 подав клопотання, в якому просив призначити у справі судово-почеркознавчу експертизу.
 
Відповідно до п. 8  ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у підготовчому засіданні суд вирішує питання про призначення експертизи, виклик у судове засідання експертів, свідків, залучення перекладача, спеціаліста. 
Оскільки судова експертиза призначена  з метою правильного вирішення справи та прийняття законного і обґрунтованого судового рішення шляхом повного, об`єктивного з`ясування обставин, що мають істотне значення для справи, що потребує спеціальних знань і становлять предмет доказування, то призначення почеркознавчої експертизи на стадії підготовчого провадження не є порушенням процесуального закону, які б  свідчили про незаконність оскаржуваної ухвали, а тому доводи апеляційної скарги апеляційний суд відхиляє, як необґрунтовані.
 
Посилання представника відповідача про те, що питання про призначення експертизи було вирішено судом  не у підготовчому провадженні, а після початку розгляду справи по суті в судовому засіданні, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки вони спростовуються матеріалами справи.
Так, відповідно до протоколу судового засідання від 17 лютого 2022 року, в підготовчому засіданні була оголошена перерва ( а.с. 91).  В наступному судовому засіданні 15  серпня 2022 року також було оголошено перерву, а 20 жовтня 2022 року  суд залишив позовну заяву ОСОБА_3 без розгляду. 
Як вбачається з матеріалів справи, після скасування ухвали суду першої інстанції від 20 жовтня 2022 року постановою Київського апеляційного суду від 09 травня 2023 року, справа була призначена до розгляду в судове засідання на 27 липня 2023 року, в якому і було вирішено зазначене клопотання. Отже, матеріали справи не містять ухвали суду за результатами підготовчого провадження.
 
Доводи апеляційної скарги про те, що на момент складання заповіту ОСОБА_4 розумів значення своїх дій, міг керувати ними, і відповідно вчинив заповіт, який відповідав його внутрішній волі, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки вказані обставини щодо встановлення спроможності чи неспроможності ОСОБА_4   в момент вчинення заповіту розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними на момент вчинення заповіту є предметом доказування у справі, вказані обставини підлягають з`ясуванню судом під час вирішення спору по суті та ухвалення рішення суду.  
 
Оскільки для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання, без яких встановити відповідні обставини неможливо, зважаючи на те, що сторонами не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань, законним та обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про наявність передбачених законом підстав для часткового задоволення клопотання представника позивача про призначення по справі судової почеркознавчої експертизи, без проведення якої неможливо встановити факти та перевірити обставини, що входять до предмету доказування в даній справі.
З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування ухвали суду. Призначення експертизи не порушує права відповідача, оскільки є способом доведення своїх вимог та заперечень учасниками справи.
Наявність у тексті оскаржуваної ухвали описок щодо виду призначеної експертизи «судово-генетичної, судово-медичної генетичної» не може бути у даному випадку підставою для скасування  ухвали, оскільки в описовій та резолютивній частині ухвали судом чітко визначено про призначення судової почеркознавчої експертизи. 
 
Відповідно ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції про призначення судово-почеркознавчої експертизи у даній справі постановлена з додержанням вимог закону,  підстав для її скасування не вбачається, тому апеляційну скаргу відповідача необхідно залишити без задоволення,  а оскаржувану ухвалу - залишити без змін. 
Керуючись ст. ст. 268, 367, 368, 374 - 379, 381 - 383 ЦПК України, суд
 
постановив:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2  - залишити без задоволення.  
Ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 27 липня 2023 року -  залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з  дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду  протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
            Повний текст постанови складено  02 квітня 2024 року.

  Суддя  - доповідач:                                                                      Ящук Т.І. 

                        Судді:                                                                      Кирилюк Г.М.

                                                                                                         Рейнарт І.М.