ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

30 травня 2024 року 	м. Дніпро	справа № 280/672/24	

          Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
          головуючого - судді  Лукманової О.М. (доповідач),
          суддів:  Божко Л.А., Дурасової Ю.В.,     
розглянувши у порядку письмового провадження в м. Дніпро апеляційну скаргу Хортицького відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 08.02.2024 року (суддя Бойченко Ю.П., м. Запоріжжя, повний текст рішення складено 08.02.2024 року) в справі №280/672/24 за позовом ОСОБА_1 до Хортицького відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про зобов`язати закінчити виконавче провадження,-

в с т а н о в и в:
22.01.2024 року ОСОБА_1 (далі по тексту – позивач) звернулась до суду з позовом до Хортицького відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (далі по тексту – відповідач), в якому просила зобов`язати відповідача закінчити виконавче провадження № 73573041 зі стягнення виконавчого збору.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 08.02.2024 року позовні вимоги задоволено.  
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції Хортицький відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)  подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог. Свої вимоги обґрунтував тим, що судом не надано належної оцінки нормам чинного законодавства, висновки суду не відповідають обставинам справи, що призвело до прийняття невірного рішення. Апелянт вказував, що 30.09.2014 року державним виконавцем Хортицького відділу державної виконавчої служби відкрито виконавче провадження № 44905056 та у зв`язку з невиконанням боржником ОСОБА_1 рішення суду та вимог виконавця добровільно, винесено постанову про стягнення виконавчого збору. Постанова про стягнення з боржника виконавчого збору є окремим виконавчим документом, її виконання виводиться у нове виконавче провадження.  Стягнення виконавчого збору є безумовною дією виконавця у межах виконавчого провадження та ефективним засобом стимулювання боржника до намагання виконати рішення суду самостійно до відкриття виконавчого провадження. Апелянт вказував, що постанова про стягнення виконавчого збору виноситься одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження. Винесення постанови про стягнення з боржника виконавчого збору, у даному випадку 79893,90 грн., не є гарантією її безумовного стягнення. Стягнення виконавчого збору за рішеннями майнового характеру відбувається вже після завершення виконавчого провадження (в тому числі в разі повернення виконавчого документа стягувану або закінчення виконавчого провадження), у разі, коли виконання рішенням фактично не відбулося, є неможливим в силу положень статті 31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» вирахувати розмір виконавчого збору пропорційно від фактично стягнутої суми. Суд першої інстанції як підставу скасування постанови про стягнення основної винагороди вважає те, що стягнення заборгованості за рішенням виконавчого документу не відбулося в повному обсязі. Виконавець виносить у зв`язку з невиконанням постанови про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору, в якій наводить розрахунок та зазначає порядок стягнення суми. Виконавцем вимога Закону України «Про виконавче провадження» була дотримана, у зв`язку з невиконанням постанови про відкриття виконавчого провадження, була винесена й постанова про стягнення виконавчого збору. Апелянт вказував, що постанова про стягнення виконавчого збору не оскаржена та є чинною, її чинність є наслідком відкриття окремого виконавчого провадження по її виконанню. 
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню. 
Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що стягнення з боржника виконавчого збору й основної винагороди за виконання одного судового рішення тягне за собою додаткові витрати, ця обставина може розглядатися як накладання непропорційного і надмірного тягара на боржника, що зачіпає його право власності. Питання про справедливість подвійного стягнення плати державному і приватному виконавцям за виконання одного й того ж виконавчого документа полягає у тому, що несправедливим є не стягнення виконавчого збору чи основної винагороди як таких, а саме їхнє стягнення одночасно. Виконавче законодавство містить норму, у якій обумовлений випадок, коли виконавчий збір не стягується або припиняється стягуватися у зв`язку із участю приватного виконавця у процедурі виконання того ж самого виконавчого документа. Під час передачі виконавчого документа від органу державної виконавчої служби приватному виконавцю виконавчий збір не стягується, якщо він не був стягнутий на момент передачі. Таке регулювання спрямоване на те, щоб не допустити одночасного стягнення з боржника виконавчого збору і основної винагород, це покликано уникнути подвійної плати боржником зазначених коштів. У разі стягнення частини виконавчого збору на момент відкриття приватним виконавцем провадження з виконання того ж самого виконавчого документа стягнута частина виконавчого збору не повертається. Суд першої інстанції вказував, що належний та ефективний спосіб захисту, здатний відновити й захистити права боржника, полягає у закінченні виконавчого провадження зі стягнення виконавчого збору.
Матеріалами справи встановлено, що заочним рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 21.12.2012 року у справі № 2/0825/2326/2012 позов ПАТ «Дельта Банк`до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором задоволено, стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ,  на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором у загальній сумі 798938 грн. 96 коп.; стягнуто солідарно судовий збір у сумі 3219 грн. 00 коп.
21.06.2023 року у справі № 2/0825/2326/2012 Хортицьким районним судом м.Запоріжжя видано виконавчий лист про примусове виконання рішення суду.
Встановлено, що виконавчий лист пред`явлено для примусового виконання до Хортицького відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції. 30.09.2014 року державним виконавцем Хортицького відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції відкрито виконавче провадження № 44905056 з примусового виконання виконавчого листа № 2/0825/2326/2012 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» суми боргу у розмірі 798938,96 грн., зобов`язано боржника самостійно виконати рішення до 07.10.2024 року.
У зв`язку з самостійним невиконанням рішення суму та вимог державного виконавця, 08.10.2014 року державним виконавцем Хортицького відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції прийнято постанову про стягнення з боржника виконавчого збору у сумі 79893,90 грн.

10.08.2023 року старшим державним виконавцем Хортицького відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) замінено стягувача у виконавчому провадженні № 44905056  на його правонаступника ОСОБА_3 .
Встановлено, що 12.12.2023 року головним державним виконавцем Хортицького відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) повернуто виконавчий документ стягувачу за його заявою, вказано, що суму боргу стягнуто у розмірі 12534,91 грн., залишок боргу складає 786404,05 грн., виконавчий збір стягнуто у розмірі 1253,49 грн., залишок виконавчого збору складає 78640,41 грн.
Постановою головного державного виконавця Хортицького відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 12.12.2023 року відкрито виконавче провадження № 73573041 з примусового виконання постанови № 44905056 від 08.10.2024 року щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь держави виконавчого збору у розмірі 78640,41 грн.
Встановлено, що стягувачем  за виконавчим листом № 2/0825/2326/2012 звернуто його до примусового виконання та 26.12.2023 року приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Хохловим К.В. відкрито виконавче провадження № 73679027 з примусового виконання виконавчого листа, прийнято постанову про стягнення з боржника основної винагороди у розмірі 78640,41 грн.
Відповідно до ч. 1, п.п. 1, 18 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.
Відповідно до частин 1, 2, 3, 4 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів. Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).
Згідно частин 5, 9 ст. 27 вищевказаного Закону, виконавчий збір не стягується: 1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів (крім виконавчих документів про стягнення аліментів, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців), накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню; 2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини; 3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому  Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень»; 4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону; 5) у разі виконання рішення приватним виконавцем; 6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, яка підлягає врегулюванню відповідно до  Закону України  «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення» та  Закону України  «Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу», а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності зазначеними законами. Виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9  частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.
Згідно п. 8 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5,  стягнення виконавчого збору здійснюється у порядку, визначеному  статтею 27  Закону. Про стягнення з боржника виконавчого збору та його розмір державний виконавець зазначає у постанові про відкриття виконавчого провадження. Виконавчий збір стягується з боржника на підставі постанови про стягнення виконавчого збору, у якій зазначаються розмір та порядок стягнення нарахованого виконавчого збору. Виконання постанови про стягнення виконавчого збору здійснюється за рахунок стягнутих з боржника коштів за умови відсутності заборгованості зі сплати аліментів.
Отже, передбачено, що державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).
Верховним Судом у постановах від 12.08.2021 року у справі №200/7867/19-а, від 16.09.2021 року у справі № 640/20241/20, від 21.10.2021 року у справі № 420/4279/19, від 09.12.2021 року у справі №520/7192/20 вказано, що умови й підстави, коли виконавчий збір не стягується, чітко визначені. Стягнення виконавчого збору не стосується притягнення особи до юридичної відповідальності, оскільки виконавчий збір не є санкцією.
Суд зазначає, що ОСОБА_1 або інші учасники виконавчого провадження не оскаржили постанову державного виконавця Хортицького відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції про стягнення з боржника виконавчого збору у сумі 79893,90 грн. у виконавчому провадженні № 44905056, така постанова є чинною. 
Суд звертає увагу, що державним виконавцем винесено постанову від 30.09.2014 року про відкриття виконавчого провадження № 44905056 за виконавчим документом, яким визначено стягнути з боржника 798938,96 грн., виконавчий документ як і вимога виконавця повністю не виконані. 
Отже, постанова про стягнення виконавчого збору виноситься одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення. Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у  статті 3   Закону: за заявою стягувача про примусове виконання рішення. Підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди.
Постанова державного виконавця про стягнення виконавчого збору є виконавчим документом, підлягає виділенню в окреме виконавче провадження та виконанню..
Державний виконавець, отримавши виконавчий документ, який відповідає вимогам Закону України «Про виконавче провадження», відкриває виконавче провадження. Державним виконавцем винесено постанову від 12.12.2023 року про відкриття виконавчого провадження ВП № 73573041 у момент діючого та не оскарженого виконавчого документа. 
Суд переглядає законність дій державного виконавця щодо відкриття виконавчого провадження № 73573041, яке позивач просить зобов`язати закінчити. З цього приводу суд зазначає, що виконавець отримавши виконавчий документ, у даному випадку постанову про стягнення виконавчого збору, має обв`язок відкрити виконавче провадження і з огляду на відсутність підстав для закриття виконавчого провадження вчиняє виконавчі дії, направлені на виконання виконавчого документа. 
Згідно ч. 1, ч. 6 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
Не передбачено повернення судових витрат у разі відмови у задоволенні позовних вимог.
Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції слід скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
20.02.2024 року до Третього апеляційного адміністративного суду надійшла заява Хортицького відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)  про повернення надмірно сплаченого судового збору, вказано, що при поданні апеляційної скарги було сплачено судовий збір в сумі 3028,00 грн., необхідна сума до сплати повинна була б бути 1453,44 грн. Суму 1574,56 грн. просить повернути як помилково переплачену, сплачену надмірно. 
Для розрахунку суми збору за немайнову вимогу фізичної особи слід враховувати, що станом, коли позов подавався до суду першої інстанції, діяла ставка судового збору за подання позовної заяви немайнового характеру фізичною особою 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3028 грн. на 2023 рік). Сума, що повинна бути сплачена при поданні апеляційної скарги складає: 3028,00 грн. х 0,4 = 1211,20 грн., 1211,20 грн. х 150% = 1816,80 грн.
Слід враховувати, що згідно ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
Апеляційна скарга подана в електронній формі через систему «Електронний суд».
При поданні апеляційної скарги, Хортицьким відділом державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) невраховано подання апеляційної скарги в електронній формі через систему «Електронний суд». Застосовується коефіцієнт пониження 0,8 відповідного розміру ставки судового збору.
Заявником апеляційної скарги сплачено судовий у розмірі 3028,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 367 від 15.02.2024 року. У клопотанні від 20.02.2024 року пояснено, що платіжною інструкцією № 367 від 15.02.2024 року сплату судового збору здійснено у справі № 280/672/24.
Необхідним до сплати був судовий збір у розмірі 1816,80 грн., отже переплата становить 1211,20 грн. Також варто вираховувати коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору. 1816,80 грн. х 0,8 = 363,36 грн.
Враховуючи сплачений судовий збір 3028,00 грн., у той час як необхідно було сплачувати 1453,44 грн., сума переплати складає 1574,56 грн.
Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. 
Згідно ч. 1, ч. 5 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. Повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики.
Нормами Закону України «Про судовий збір» передбачено повернення судового збору у разі його сплати у більшому розмірі, ніж встановлено законом.
Платником є Хортицьким відділом державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), сума переплаченого судового збору складає 1574,56 грн. З огляду на сплату судового збору у більшому розмірі, ніж було необхідно, переплачений судовий збір слід повернути платнику. 
Керуючись ст.ст.   132, 242, 287, 315, 317, 321, 322 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Хортицького відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) – задовольнити. 
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 08.02.2024 року в справі №280/672/24 – скасувати.
Ухвалити нове рішення.
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Хортицького відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про зобов`язати закінчити виконавче провадження - відмовити. 
Повернути Хортицькому відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (код ЄДРПОУ 35037233) переплачений судовий збір у сумі 1574,56 грн. (одна тисяча п`ятсот сімдесят чотири гривні 56  копійок), з Державного бюджету України.
Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення у порядку ст.ст. 328 – 329 КАС України.
   
Головуючий - суддя                                                                      О.М. Лукманова 

                               суддя                                                                      Л.А. Божко 

                               суддя                                                                      Ю. В. Дурасова