Справа №464/4425/23                                 Головуючий у 1 інстанції:Тімченко О.В. 
Провадження №22-ц/811/59/24                 Доповідач в 2-й інстанції:Левик Я. А. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

20 червня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:
судді-доповідача: Левика Я.А.,
суддів: Крайник Н.П., Шандри М.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сихівського районного суду м. Львова в складі судді Тімченко О.В. від 20 листопада 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування понесених витрат на оплату житлово-комунальних послуг, -
в с т а н о в и л а :
рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 20 листопада 2023 в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування понесених витрат на оплату житлово-комунальних послуг – відмовлено. 
Дане рішення оскаржив ОСОБА_1 .
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив скасувати рішення Сихівського районного суду м. Львова від 20 листопада 2023 року у справі № 464/4425/23 та постановити нове рішення про відшкодування понесених витрат житлово-комунальних послуг.
Вказує, що суд при прийнятті рішення не врахував, що позивач одноособово сплачує рахунки, виставлені ЛМКП «Львівтеплоенерго», на суму 46 360,37 грн. (25 000 грн.+21 360,37 грн.), та в листопаді 2023 року сплатив борг у сумі 7 764,31 грн. Оскільки ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є співвласниками квартири за адресою: АДРЕСА_1 , відповідачі ( ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ) повинні відшкодувати витрати, понесені позивачем на оплату житлово-комунальних послуг. Також, позивач зазначає, що не отримував ухвалу про відкриття провадження у справі, а суд розглянув справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін з порушення строку розгляду, передбаченого ст. 275 ЦПК України.
Відповідно до ст. 368, ч.1 ст. 369 ЦПК України, розгляд справи проводився без повідомлення учасників справи.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши мотиви учасників справи в межах доводів позовної заяви, відзиву на неї, апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.
Із змісту оскаржуваного рішення вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ст.ст. 13 Конституції України, 317, 360, ч.1 ст.544 ЦК України, ч.9 ст.83, 258, 259,  263-265 ЦПК України, 1, 5, ч.1 ст.9 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» та відмовляючи в задоволенні позову, – виходив з того, що ОСОБА_1 ,  ОСОБА_2 ,  ОСОБА_3  є співвласниками квартири та зобов`язані брати участь в її утриманні, то в останніх в силу закону виникає обов`язок щодо сплати в рівних частинах вартості наданих послуг з теплопостачання. На підставі наведеного стягнуто з ОСОБА_1  та ОСОБА_2  в користь Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» заборгованість за послуги з централізованого опалення за період з 01 листопада 2019 року по 30 листопада 2021 року по 5084, 80 грн з кожного. Позивач стверджує, що ним за період з листопада 2019 року по травень 2023 року одноособово оплачено ЛМКП «Львівтеплоенерго» 25 000,00 грн за постачання теплової енергії, у підтвердження чого долучено до справи відповідний фіскальний чек від 29 червня 2023 року. Водночас фіскальним чеком жодним чином не підтверджується період оплати та необхідність такого розміру в цілому за квартиру з трьома співвласниками. Сама по собі сплата позивачем згаданої суми коштів не є достатньою та безумовною підставою для стягнення частини з відповідачів, адже, незважаючи на постанову суду від 09 червня 2023 року із чіткими та безумовними висновками про необхідність сплати з централізованого опалення із співвласників в рівних частках, позивачем 29 червня 2023 року добровільно сплачено 25 000 грн. За встановлених обставин позивачем не обґрунтовано свої вимоги щодо необхідності захисту права в судовому порядку та відшкодування понесених витрат.До того ж відповідачем ОСОБА_2  сплачено на виконання згаданого судового рішення за період з 01 листопада 2019 року по 30 листопада 2021 року 5084,80 грн за послуги з централізованого опалення, про що суду надано квитанцію до платіжної інструкції на переказ готівки № 23 від 06 липня 2023 року. Вказану суму позивач жодним чином не враховує.З огляду на встановлення відсутності солідарного обов`язку з оплати централізованого опалення (постачання теплової енергії), що також однозначно встановлено постановою Львівського апеляційного суду від 09 червня 2023 року, правове підґрунтя для стягнення сплачених коштів відсутнє. Таке право наявне тільки при зворотній вимозі (регресу) у особи, яка виконала свій солідарний обов`язок з утримання житла, чого у даній справі немає.За встановлених фактичних обставин та чинного законодавства ставлення відповідача до позову не є вирішальним.До суду від позивача 02 жовтня 2023 року надійшов лист, в якому долучає до справи фіскальний чек на суму 7764,31 грн від 11 листопада 2019 року без підтвердження надсилання (надання) іншим учасникам справи.Позивач не надав підтвердження надання/надсилання іншим учасникам справи письмового доказу – фіскальний чек. Підстави для звільнення від такого обов`язку, передбачені ч.9 ст.83 ЦПК України, не встановлено.Оскільки зазначені вимоги закону позивачем дотримані не були, що тягнуть за собою позбавлення права іншого учасника процесу на підтвердження чи спростування відповідних аргументів, матиме наслідком порушення принципу змагальності, визначеного ст.129 Конституції України, ст.ст.2, 12 ЦПК України, а тому суд не брав такий доказ до уваги. Розглядаючи справу в межах доводів та поданих доказів, суд дійшов висновку про недоведеність позовних вимог та порушення відповідачами прав позивача, що має наслідком відмови у позові. Указане не позбавляє права позивача на звернення до суду із відповідними вимогам до ЛМКП «Львівтеплоенерго». У матеріалах справи відсутні відомості, які б доводили протилежне та спростовували даний висновок суду.
Колегія суддів вважає, що висновки суду зроблені без повного та всебічного з`ясування обставин, що мали значення для справи; висновки суду обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону не відповідають; обставини, які суд вважав встановленими не доведені, а тому рішення суду підлягає скасуванню.
У липні 2023 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суду із позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , у якому просив:
- стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 частину витрат за централізоване опалення в сумі 15 453,45 грн.;
- стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 частину витрат за централізоване опалення в сумі по 15 453,45 грн. 
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що позивач – ОСОБА_1 та відповідачі - його сини ОСОБА_3 , ОСОБА_2 є співвласниками квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно до договору приєднання «Про надання послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води Львівським міським комунальним підприємством «Львівтеплоенерго» від 01.07.2014 надаються послуги з опалення квартири. Відповідно до виставлених надавачем послуг рахунків позивачем - ОСОБА_1 проводиться оплата наданих послуг, що підтверджується відомістю про нарахування та оплату послуг та квитанцією. Проте відповідачі відмовляються вносити плату за комунальні послуги та відшкодовувати позивачу, понесені ним витрати. Дана обставина слугувала підставою для звернення з позовом до суду про стягнення з кожного з відповідачів по 15 453,45 грн., за період з листопада 2019 року по травень 2023 року, враховуючи сплату позивачем 21 360 грн. відповідно до відомості, наданої відділом обліку та збуту теплової енергії ЛМКП «Львівтеплоенерго» та 25 000 грн. за централізоване опалення, що підтверджується квитанцією від 29.06.2023.
Згідно з ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України).
Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У статті 13 Конституції України та частині 4 статті 319 ЦК України зазначено, що власність зобов`язує.
Частиною 1 ст. 322 ЦК України визначено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.
Згідно з ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.
За змістом п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Відповідно до пункту 2 Положення "Про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 1995 року № 848 право на отримання адресної безготівкової субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та пічного побутового (рідкого) палива поширюється на громадян, які проживають у житлових приміщеннях (будинках) державного та громадського житлового фонду, в тому числі у гуртожитках, - на оплату користування житлом; приватного житлового фонду та фонду житлово-будівельних (житлових) кооперативів - на оплату утримання житла; житлового фонду незалежно від форм власності - на оплату комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та пічного побутового (рідкого) палива.
Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього (ч. 1 ст. 544 ЦК України).
Тлумачення наведених норм права дає підстави зробити висновок, що кожен співвласник зобов`язаний брати участь у витратах щодо утримання майна, що є у спільній частковій власності, незалежно від того, хто здійснює фактичні дії, спрямовані на утримання спільного майна.
Співвласник, який виконав солідарний обов`язок щодо сплати необхідних витрат на утримання майна, має право вимагати від іншого співвласника їх відшкодування (право зворотної вимоги - регрес).
Якщо хтось із співвласників відмовляється брати участь у витратах, інші співвласники можуть здійснити їх самостійно і вимагати від цього співвласника відшкодування понесених витрат у судовому порядку або ж безпосередньо звернутись до суду з позовом про примусове стягнення з співвласника, який відмовився нести тягар утримання спільного майна, коштів для цієї мети.
Зазначений правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі №521/3743/17-ц та у постанові Верховного Суду від 19 серпня 2020 року у справі № 703/2200/15.
Крім цього, зважаючи на вказані норми закону, у випадку коли особі було відшкодовано державою кошти на сплату комунальних послуг (пільги), у випадку розподілу таких зобов`язань (щодо сплати за надані комунальні послуги) між співвласниками житлового приміщення, відповідно підлягатимуть розподілу між ними і відшкодовані державою кошти на покриття таких витрат.
Як вбачається з матеріалів справи, правильно встановлено судом першої інстанції та сторонами не оспорено та не спростовано, ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 належить по 1/3 частини житлової квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 72,3 кв.м.
Пунктом 1.1 Договору приєднання «Про надання послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води Львівським міським комунальним підприємством «Львівтеплоенерго» від 1 липня 2014 року передбачено, що виконавець зобов`язується своєчасно надавати споживачеві відповідної якості послуги з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води, а споживач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води за встановленими відповідними уповноваженими органами тарифами для відповідних категорій споживачів, у строки і на умовах, що передбачені цим договором приєднання.
Встановлено, що ЛМКП «Львівтеплоенерго» є теплопостачальною організацією, суб`єктом господарської діяльності з постачання споживачам теплової енергії, зокрема до будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Рішенням Сихівського районного суду м. Львова № 464/5521/22 від 06.02.2023, стягнуто солідарно з ОСОБА_4 , ОСОБА_1 на користь ЛМКП «Львівтеплоенерго» заборгованість за період з 01.11.2019 по 30.11.2021 за послуги з централізованого опалення в сумі - 15254, 40 грн, за період з 01.04.2021 року по 30.11.2021 за послуги з гарячого водопостачання в сумі 571, 58 грн, а всього 15825, 98 грн.
Постановою Львівського апеляційного суду від 09.06.2023, вказане вище рішення скасовано, та постановлено: стягнути ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь ЛМКП «Львівтеплоенерго» заборгованість за період з 01.11.2019 по 30.11.2021 за послуги з централізованого опалення по 5084,80 грн з кожного, за період з 01.04.2021 року по 30.11.2021 за послуги з гарячого водопостачання в сумі 571, 58 грн.
Вказаними вище рішеннями, встановлено, що позивачем здійснено оплату житлово-комунальних послуг з централізованого опалення за період з 01.11.2019 по 30.11.2021 та стягнуто з позивача та відповідача-2 - ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , як співвласників квартири, частки яких є визначеними та рівними, на користь ЛМКП «Львівтеплоенерго» заборгованість за надані послуги з централізованого опалення за період з 01.11.2019 по 30.11.2021 по 5084, 80 грн. з кожного, з розрахунку 15 254, 49 грн : 3 = 5084, 80 грн.
З довідки № 516/02.09-26/05 від 08.08.2023, виданої відділом обслуговування громадян № 6 (сервісний центр) вбачається, що ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) була виплачена пільга відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з жовтня 2022 року по травень 2023 року (період, що входить в предмет доказування у даній справі) – в розмірі 11 302,47 грн.
Позивач просив стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 частину витрат за централізоване опалення в сумі 15 453,45 грн. за адресою: АДРЕСА_1 , за період з листопада 2019 року по травень 2023 року.
Встановлено, що позивач одноособово здійснив оплату послуг з централізованого опалення квартири за адресою: АДРЕСА_1 , станом на час звернення до суду сума оплачених послуг складає 46 360,37 грн. (25 000 грн. + 21360,37 грн.) за період з 01.11.2019 по 31.05.2023. 
Дані обставини підтверджуються фіскальним чеком від 29.06.2023 про сплату за послуги з теплопостачання 25000 грн. (сплата боргу, що існував станом на 1.06.2023 року) та відомістю про нарахування та оплату послуги з постачання теплової енергії за вказаний період за адресою: АДРЕСА_1 про сплату тридцяти трьома періодичними платежами за цей період 21360,37 грн), які додані позивачем до матеріалів справи (а.с. 6).
Надаючи оцінку вказаним доказам, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до відомості про нарахування та оплату послуги з постачання теплової енергії за адресою: АДРЕСА_1 , за період з 01.11.2019 по 28.06.2023, виданої ЛМКП «Львівтеплоенерго», споживач ОСОБА_1 , оплатив ці послуги в сумі 21 360,37 грн. (а.с. 6)
Дані вказані у цій відомості відповідачами належними та допустимими доказами не спростовані.
Також, відповідно до колонки 17 «Заборгованість», у відомості про нарахування та оплату послуги з постачання теплової енергії, виданої ЛМКП «Львівтеплоенерго», за період з 01.11.2019 по 31.05.2023, сума такої становить 25 327,33 грн. 
Відповідно до фіскального чеку ПН 215600426655 від 29.06.2023 ОСОБА_1 оплатив ЛМКП «Львівтеплоенерго» 25 000 грн. за постачання теплової енергії, тобто частину вказаного боргу. 
Враховуючи, що ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 є співвласниками квартири в рівних частках та зобов`язані брати участь в її утриманні, то в останніх в силу закону виникає обов`язок щодо сплати в рівних частинах, зокрема, і вартості наданих послуг з теплопостачання.
Відтак, зважаючи на обов`язок відповідачів відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності брати участь у витратах на утримання та збереження спільного майна, суд апеляційної інстанції вважає, що позов повинен був бути задоволеним частково.
Слід було стягнути з ОСОБА_3 на користь позивача частину витрат по оплаті послуг з централізованого опалення за адресою: АДРЕСА_1 , за період з листопада 2019 року по травень 2023 року розмірі 15 453,45 грн. (46 360,37 грн. (25 000 грн. + 21 360,37 грн./3).
Стосовно вимоги позивача ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Відповідно до довідки пенсійного органу ОСОБА_2 була виплачена пільга за період з жовтня 2022 року по травень 2023 року в розмірі 11 302,46 грн.
Згідно з судовим рішенням у справі № 464/5521/22 від 09.06.2023 з позивача та ОСОБА_2 на користь ЛМКП «Львівтеплоенерго» стягнута заборгованість за період з 01.11.2019 по 30.11.2021 за послуги з централізованого опалення в розмірі 5084,80 грн.
Враховуючи вищенаведене, що з відповідача ОСОБА_2 в користь позивача, слід було б стягнути 14 136,14 грн. (15 453,45 грн. – 5084,80 грн. + 3 767,49 грн. (1/3 вартості виплаченої йому житлової пільги відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг за адресою: АДРЕСА_1 ).
Доводи ж суду першої інстанції про відсутність у позивача права зворотної вимоги (регресу) до кожного з солідарних боржників (решти співвласників) у рівній частці про стягнення понесених ним витрат щодо утримання майна, яке перебуває у їхній спільній частковій власності слід вважати не відповідають нормам, викладеним у ст. 544 ЦК України та іншим, наведеним вище нормам закону та практиці суду касаційної інстанції.
Посилання суду першої інстанції на те, що позивачем при поданні позову до суду не враховано факт сплати ОСОБА_2 5 084,80 грн. на виконання судового рішення № 464/5521/22 від 09.06.2023, не є підставою для відмови в позові в цілому.
Також, суд апеляційної інстанції не бере до уваги фіскальний чек від 11.11.2019 на суму 7764,31 грн, оскільки він не стосується періоду, за який позивачем заявлена до відповідачів вимога про стягнення суми вартості послуг з централізованого опалення.
Враховуючи вказане, доводи апеляційної скарги слід вважати частково обґрунтованими та таку слід задовольнити частково, рішення ж суду першої інстанції слід скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов слід задовольнити частково.
Так, слід стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1  частину витрат за централізоване опалення в сумі 15 453,45 грн. Стягнути з  ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1  частину витрат за централізоване опалення в сумі 14142,14 грн. У задоволенні решти позову слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.1-4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_1  – задовольнити частково.
Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 20 листопада 2023 року – скасувати та ухвалити у справі нове рішення, яким позов ОСОБА_1 до  ОСОБА_2 ,  ОСОБА_3 про відшкодування понесених витрат на оплату житлово-комунальних послуг – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 14142,14 грн. понесених витрат зі сплати комунальних послуг.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 15453,45 грн. понесених витрат зі сплати комунальних послуг.
В задоволенні решти позову – відмовити.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 20 червня 2024 року.

Головуючий:                                                                Я.А. Левик

Судді:                                                                                Н.П. Крайник

М.М. Шандра