КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Апеляційне провадження:                                                          Доповідач - Ратнікова В.М.
33/824/2541/2024
 
П О С Т А Н О В А
 
І М Е Н Е М      У К Р А Ї Н И
 
        м. Київ                                                                                              Справа № 369/3277/24
 
         29 травня 2024 року  Київський апеляційний суд у складі судді Судової палати з розгляду цивільних справ - Ратнікової В.М.
 
при секретарі- Уляницькій М.В.
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Придувалова Василя Вадимовича на постанову Києво-Святошинського районного  суду  Київської області  від  08  квітня  2024 року  в справі про  адміністративне правопорушення   ч.1 ст.130  КУпАП відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,-
 
в с т а н о в и в:
 
Постановою Києво-Святошинського районного  суду  Київської області  від  08  квітня  2024 року ОСОБА_1  визнано винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
Стягнуто з  ОСОБА_1 на користь держави суму судового збору у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень, 60 (шістдесят) копійок.
 Не погоджуючись з такою постановою суду першої інстанції, 16 квітня 2024 року  захисник ОСОБА_1 адвокат Придувалов Василь Вадимович подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову Києво-Святошинського районного  суду  Київської області  від  08  квітня  2024 року   та закрити провадження у справі.
Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що постанова суду першої інстанції є незаконною та необгрунтованою.
          Зазначає, що судом першої інстанції в першу чергу порушені норми процесуального права при розгляді даної справи про адміністративне правопорушення, оскільки при досліджені доказів не були враховані результати аналізів ОСОБА_1 , які він здав безпосередньо після складення протоколу про адміністративне правопорушення у медичному закладі, судом даний факт  був повністю  проігнорований.
          Вказує на те, що  відеозапис із нагрудних камер працівника патрульної поліції, що здійснював оформлення адміністративного правопорушення  не є безперервним, а тому його не можна вважати належним та допустимим доказом. 
          Зазначає, що у  Постанові КАС ВС справа N? 216/5226/16-а(2-а/216/33/17) від 18.07.2019 року зазначено, що відповідно до п. 3.5 розділу ІІІ Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них, затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції НП України від 03.02.2016 р. N? 100, встановлює, що після активації нагрудної відеокамери (відеореєстратора) все спілкування повинно бути записане безперервно. Отже, якщо із відеозапису з нагрудної камери (відеореєстратора) працівників патрульної поліції, що здійснюють оформлення адміністративного правопорушення, вбачається, що він  не є безперервним та постійно переривається, а тому його не можна вважати належним та допустимим доказом по справі.
            Враховуючи викладене, апелянт вважає що  судом першої інстанції необгрунтовано та незаконно притягнуто ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. Судом не  досліджені в повному обсязі всі матеріали справи, докази та пояснення самого ОСОБА_1 , що є неповнотою судового розгляду.
В судовому засіданні   ОСОБА_1 та його захисник адвокат  Придувалов  Василь  Вадимович  повністю підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити. 
Представник Київської міської прокуратури в судове засідання не з`явився. Про день та час розгляду справи  апеляційним судом повідомлений, а тому  суд вважає можливим розгляд справи у його відсутності.
Заслухавши доповідь судді  Ратнікової В.М.,  пояснення  ОСОБА_1 та його захисника, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права, свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно ст. 245, 280 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. При розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд, окрім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно вимог ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.
Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та, накладаючи на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, суд першої інстанції  посилався на те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення від 25.02.2024 року серії ААД № 276644, відеозаписом доданим до матеріалів справи про адміністративне правопорушення, відповідно до якого встановлений факт відмови ОСОБА_1  від проходження обов`язкового огляду на стан наркотичного сп`яніння, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 25.02.2024 року.
Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Згідно зі ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.
Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.
Відповідно до п.1.3 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Згідно з п.1.9 Правил дорожнього руху особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Згідно з положеннями ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» (із змінами та доповненнями) водій, серед іншого, зобов`язаний:
- виконувати розпорядження поліцейського, а водії військових транспортних засобів - посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами;
- не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.
Положеннями ч.1 ст.130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за  відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин, а диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП визначена адміністративна відповідальність також і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження у  встановленому  порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Порядок проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначений ст. 266 КУпАП, а також затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 року «Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», та регулюється Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 року № 1452/735.
Згідно п.6 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
Відповідно до п. 7 розділу І Інструкції  у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті  266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Згідно ст. 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами,   огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.
Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.
Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
Тобто, встановлений порядок проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння, за наявності ознак, передбачає певний алгоритм дій, який визначений ст.266 КУпАП та Інструкцією, при цьому медичний огляд проводиться лікарем закладу охорони здоров`я, а огляд на місці - поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів.
Отже, відмова водія від проходження огляду на стан, зокрема, наркотичного  сп`яніння   є підставою для притягнення  його до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
За змістом п. 8 Порядку, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я, поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
Відповідно до п. 2 розділу ІІ Інструкції, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу.
Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
У відповідності до вимог ст. 278 КУпАП, суддя районного суду при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання, передбачені вказаною статтею, у тому числі і питання про те, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.
Також стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особа, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.
  Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 276644, складеного старшим інспектором СРПП ВП №2 Фастівського РУП капітаном поліції Слівінським С.О., 25 лютого 2024 року, о 10 год. 30 хв., в  с.Віта Поштова, вул.Боярська, 24, водій громадянин ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Audi» державний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп'яніння: порушення мови, координацію рухів, зіниці очей не реагують на світло. Від проходження  огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій- ОСОБА_1 відмовився. Водій порушив вимоги п.2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність  ч.1 ст.130 КУпАП.
25 лютого 2024 року було виписане направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного, чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до Васильківської ЦРЛ з якого вбачається, що у результаті огляду поліцейським у водія ОСОБА_3 виявленні ознаки наркотичного сп`яніння. Огляд не проводився, водій відмовився.
Із розписки, що міститься в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 276644 вбачається, що водія ОСОБА_1 від керування транспортний засобом відсторонено, авто передано громадянину ОСОБА_4 , посвідчення водія НОМЕР_2 .
           З дослідженого в судовому засіданні відеозапису події  з боді камери поліцейського вбачається, що працівниками поліції було зупинено транспортний засіб «Audi», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 . На запитання працівників поліції, чи пройде водій огляд на наркотичні речовини, на що останній відповів давайте.
           В подальшому на запитання працівників поліції чи проїде водій - ОСОБА_1 до медичного закладу, останній відповів, що поспішає та відмовився.(зафіксований час на відео 10:33:25-10:33:50).
           Працівники поліції повідомили, що відносно водія буде складено адміністративний протокол за ст.130 КУпАП.
            Після складання протоколу працівники поліції ознайомили ОСОБА_1 із ним, роз'яснили ст.63 ККУ та вручили копію протоколу.
Аналізуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про порушення   ОСОБА_1 п. 2.5  ПДР України та  про наявність  підстав для  притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, що знайшло своє підтвердження і під час апеляційного розгляду справи.
  Доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_1   про те, що  оскаржувана постанова  ухвалена судом першої інстанції з порушенням  норм процесуального права, оскільки при досліджені доказів не були враховані результати аналізів ОСОБА_1 , які він здав безпосередньо після складення протоколу про адміністративне правопорушення у медичному закладі та з яких вбачається. Що  ОСОБА_1 не перебував ні в стан наркотичного, ні в стані алкогольного сп`яніння, суд апеляційної інстанції відхиляє з огляду на те, що надані ОСОБА_1 висновки Комунального некомерційного підприємства « Київська міська наркологічна клінічна лікарня « Соціотерапія» щодо результатів його медичного огляду з метою виявлення у нього стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, акт медичного огляду, результати лабораторного дослідження № 248, № 621, правильності  висновків суду першої інстанції не спростовують, так як  ОСОБА_1  визнаний винним та притягнутий до адміністративної  відповідальності за ч.1 ст. 130  КУпАП  - за відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`янінняв медичному закладі, при наявності ознак такого сп`яніння, а не за керування транспортним засобом у стані наркотичногосп`яніння. 
Окрім того, відповідно до копії Акту медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, огляд ОСОБА_1 відбувся 25.02.2024 року,  о 15год. 01 хв., висновки також складені 25.02.2024 о 15год.01 хв., тобто, через більш, як 4 години, після складання адміністративного протоколу, у  зв`язку із самозверненням особи, а не  у встановленому ст. 266 КУпАП  порядку, яка  визначає, що огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.
Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
        Доводи апеляційної скарги щодо того,  що  відеозапис із нагрудних камер працівника патрульної поліції, що здійснював оформлення адміністративного правопорушення постійно переривався та не є безперервним, а тому його не можна вважати належним та допустимим доказом, суд апеляційної інстанції відхиляє з огляду на наступне.
У пункті 5 Розділу ІІ, пункті 1 Розділу VII Інструкції з застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України   18 грудня 2018 року № 1026, зазначено, що включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. Під час виконання своїх повноважень поліцейським забороняються: 1) самовільне видалення відеозаписів з носіїв відеозапису, заміна цих носіїв, зміна їх системної дати та часу; 2) примусове виключення відеореєстраторів, у тому числі на вимогу сторонніх осіб; 3) перешкоджання здійсненню фото- і кінозйомки, відеозапису; 4) використання носіїв відеозапису у випадках, не пов`язаних із здійсненням ними повноважень поліції; 5) копіювання, передання інформації з відповідних носіїв стороннім особам. Поліцейський забезпечує належне виконання вимог цієї Інструкції.
          Разом з тим, ні діючим законодавством, ні вищезазначеною Інструкцією не передбачено приєднання до матеріалів адміністративного провадження повного відеозапису з початку виконання службових обов`язків поліцейським. В даному випадку до матеріалів адміністративного провадження приєднано  відеозапис, який стосується безпосередньо відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.
Відеозаписом з камери поліцейського підтверджується вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Відеозапис відображає чітку і логічну послідовність дій, а також спілкування співробітників поліції із водієм в обсязі, достатньому для вирішення питання про наявність події адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та винуватості ОСОБА_1 у його вчиненні.
 З відеозапису чітко вбачається, що на ньому зафіксовано транспортний засіб «Audi», державний номерний знак НОМЕР_1 , сам водій, який на пропозицію працівників поліції пройти огляд на стан наркотичного сп'яніння  в медичному закладі, відмовився. Відтак, працівниками поліції на відеокамеру було зафіксовано факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. Внаслідок чого працівниками поліції було   складено протокол про порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху, а саме, про відмову від проходження огляду на стан сп`яніння, відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.         
 Окрім того, відеозапис суд оцінює в сукупності з іншими дослідженими судом та  наведеними  в  даній  постанові доказами, і така сукупність належних та допустимих доказів свідчить про доведеність вини   ОСОБА_1  у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Всі інші доводи апелянта мають формальний характер та спрямовані на його ухилення від адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення. Такі доводи апелянта не спростовують встановлених обставин, а також того, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у  зв`язку  з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено. Як і не встановлено істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови, як про це просить в апеляційній скарзі апелянт.
У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» («O'Halloran and Francis v. the United Kingdom») від 2 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Суд першої інстанції згідно з вимогами ст.ст.245, 252, 280 КУпАП всебічно, повно і об`єктивно з`ясував обставини вчиненого правопорушенння і виніс постанову, зміст якої відповідає вимогам ст.283 КУпАП, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_1 адвоката Придувалова Василя Вадимовича.
 Керуючись  ст. 294 КУпАП,  апеляційний  суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Придувалова Василя Вадимовича залишити без задоволення.
Постанову Києво-Святошинського районного  суду  Київської області  від  08  квітня  2024 року  залишити без змін.
Постанова   апеляційного суду  набирає законної сили  негайно після її  винесення, є остаточною  й оскарженню не підлягає.  
 
Суддя: