КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

справа № 369/7100/24
провадження № 33/824/3161/2024 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
20 червня  2024 року                                                                                                м. Київ
Київський апеляційний суд
в складі судді Кирилюк Г. М.,
при секретарі Халепчук Д. С. 
 
розглянувши у відкритому  судовому  засіданні  апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Малюги Вадима Миколайовича на постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 травня 2024 року в складі судді Гришка О. М., в справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого  за адресою: АДРЕСА_1 , 
до адміністративної відповідальності за  ч. 1 ст. 130 КУпАП, - 
 
встановив:
 
Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 травня 2024 року ОСОБА_1 визнано винуватим за ч. 1 ст. 130 КУпАП та  накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.
27 травня 2024 року захисник   ОСОБА_1 - адвокат Малюга В. М. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 травня 2024 року.
Доводи апеляційної скарги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду, був тверезий та не мав ознак сп`яніння. Свідків відмови ОСОБА_1   від  огляду не було. В матеріалах справи відсутнє направлення та акт огляду на стан сп`яніння з зазначенням ознак сп`яніння. На відео ОСОБА_1    довго  сидів  в поліцейській машині,  де патрульні  примушували його  відмовитись від огляду. 
В судовому засіданні ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав та просив її  задовольнити. Пояснив, що  17 квітня  2024 року  о  19 год.   їхав з дружиною додому з лікарні.  Його зупинили  працівники поліції за те, що  в автомобілі  не  горіла  ліва фара.  Під час спілкування  працівники поліції повідомили, що  був запах  алкоголю.   Від проходження  огляду  на  стан  алкогольного  сп`яніння  він  відмовився, оскільки  був вперше  зупинений та  перелякався.  В подальшому приїхав його син  та забрав транспортний засіб.  Відмовитись  від   проходження  огляду      поліцейські його не  примушували. 
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні  в матеріалах справи докази та переглянувши відеозапис, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню  з огляду на  таке. 
Згідно зі ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися  Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь  і гідність  інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.
Відповідно до п. 1.3 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Згідно з п.1.9 Правил дорожнього руху особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Згідно з положеннями ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» (із змінами та доповненнями) водій, серед іншого, зобов`язаний: виконувати розпорядження поліцейського, а водії військових транспортних засобів - посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами; не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.
Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Отже, з системного аналізу вказаних норм права вбачається, що проходження в установленому порядку медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за наявності до того підстав, є обов`язком водія, а не його правом.
За відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.
Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Відповідно  до  вимог  ст. 252  КУпАП   орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. 
Відповідно  до  вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Протокол  про адміністративне правопорушення і відомості, які відображені в ньому є лише одним із доказів, на підставі яких суд, в ході розгляду справи, встановлює наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення. При цьому, джерела доказів, перелік яких вказаний в ст. 251 КУпАП, дає можливість суду оцінити кожен з доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно  до  змісту протоколу  про  адміністративне  правопорушення   серії ЕПР1 №100349, 17 квітня  2024  року  о 19 год. 35 хв., в   м. Боярка, по вул. Грушевського, 47, водій ОСОБА_1   керував транспортним засобом ВАЗ 2104,  днз НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного  сп`яніння. Від проходження  огляду на  стан  алкогольного сп`яніння у встановленому  законодавством порядку   відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил  дорожнього  руху,  за  що  передбачена  відповідальність   ч. 1 ст. 130 КУпАП.
До протоколу  про  адміністративне  правопорушення  долучено  відеозапис з нагрудної камери поліцейського, який є належним і допустимим  доказом, та  який свідчить  про  вчинення    ОСОБА_1   адміністративного правопорушення, передбаченого  ч. 1 ст. 130 КУпАП.
З   відеозапису, який містяться на DVD-диску та долучений до  матеріалів справи, вбачається, що   ОСОБА_1  було  зупинено з підстав несправності автомобіля, з чим останній  погодився. При цьому  водію  повідомили про  виявлені  у нього  ознаки алкогольного  сп`яніння  та  запропоновано  пройти огляд  як на  приладі  Драгер так і пройти огляд  в медичному закладі. Водій  відмовився від  проходження  огляду.    
Наслідком відмови від проходження огляду у встановленому законом порядку є складення відносно водія протоколу про адміністративну відповідальність за частиною 1 статті 130 КУпАП.     
Щодо  доводів  апеляційної скарги про незалучення  працівниками поліції   свідків правопорушення.
Законом України № 1231-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за окремі правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху», який набрав чинності 17 березня 2021 року, до ч.2 ст.266 КУпАП, яка врегульовувала процедуру огляду водія на стан алкогольного сп`янінні, внесено зміни. Зокрема, якщо в попередній редакції присутність двох свідків під час огляду була обов`язковою, то в нинішній редакції ч.2 ст.266 КУпАП достатньо відеозапису, і лише в разі неможливості застосування відеозапису огляд проводиться у присутності двох свідків.
В даній справі до протоколу про адміністративне правопорушення додані докази у вигляді відеозапису із нагрудної бодікамери працівників патрульної поліції, які проводили оформлення протоколу про адміністративне правопорушення. Вказаний відеозапис є одними із об`єктивних доказів в справі про адміністративне правопорушення, який свідчить про дотримання працівниками поліції в повному обсязі Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння та вимог ст.266 КУпАП. 
Як пояснив ОСОБА_1 в судовому  засіданні,  примусу з боку  працівників поліції відмовитись  від проходження  огляду на  стан  сп`яніння не  було. 
З огляду на те, що  огляд   водія на  визначення стану  алкогольного  сп`яніння  не  проводився,  відсутність  акту   огляду на визначення  такого  стану  та направлення  на огляд правового  значення  не  має. 
За  наслідками перевірки постанови суду першої інстанції в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, встановлено, що при розгляді матеріалів справи про адміністративне правопорушення судом першої інстанції належним чином були досліджені докази, що містяться в матеріалах справи, яким суд першої інстанції надав належну оцінку та обґрунтовано визнано ОСОБА_1   винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Правових підстав для висновку про відсутність в діях вказаної особи складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не встановлено.
У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Отже, дані протоколу про адміністративне правопорушення з достатньою повнотою досліджені судом на виконання вимог ст. 280 КУпАП, винуватість   ОСОБА_1  у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується сукупністю наведених у постанові суду доказів, зміст постанови відповідає вимогам ст. 283, 284 КУпАП, в ній наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою  адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.
Керуючись ст. 294 КУпАП суд
постановив:
 
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Малюги Вадима Миколайовича залишити без задоволення. 
Постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 травня 2024 року залишити без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                 Г. М. Кирилюк