ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
79010, м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"21" травня 2024 р.                                                                 Справа №914/3881/21

Західний апеляційний господарський суд в складі колегії:
головуючого судді                                                            Кравчук Н.М.
суддів                                                                                Плотніцький Б.Д.
                                                                                Скрипчук О.С. 
секретаря судового засідання Михайлишин С.В.

розглянувши           апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства “Національна акціонерна компанія “Надра Україна” (вх. № ЗАГС 01-05/674/24 від 06.03.2024)
на рішення                        Господарського суду Львівської області від 14.02.2024 (суддя Гуменюк  З.П. повний текст рішення складено 26.02.2024)
у справі                     № 914/3881/21
за позовом                    Товариства з обмеженою відповідальністю “Листопад Істейт”,                                         м.  Львів
до відповідача          Приватного акціонерного товариства “Національна акціонерна компанія “Надра Україна”, м. Київ
про                              визнання недійсним свідоцтва на право власності на нерухоме майно в частині
за участі представників:
від позивача: не з`явився;
від відповідача (в режимі відеоконференції): Єлєніна С.М.

                                                            ВСТАНОВИВ:
16.12.2021 ТзОВ “Листопад Істейт” звернулось до Господарського суду Львівської області з позовом до ПрАТ “Національна акціонерна компанія “Надра Україна” про визнання недійсним свідоцтва на право власності на нерухоме майно індексний номер 388801, видане 09.02.2013 реєстраційною службою Львівського міського управління юстиції на будівлю, що знаходиться за адресою: м. Львів, площа Міцкевича, 8, в частині посвідчення права власності за ПрАТ «НАК «Надра Україна» на допоміжні приміщення та приміщення загального користування загальною площею 1865,9 кв. м.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ТзОВ «Листопад Істейт» володіє на праві приватної власності квартирами № 3, АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 . Позивач повідомляє, що будівля за вказаною адресою загальною площею 8273,8 кв.м належить на праві власності ПрАТ «НАК «Надра Україна» відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 09.02.2013 року, індексний номер 388801. Позивач зазначає, що у вказаній будівлі є приміщення, які  є приміщеннями загального користування (допоміжними та технічними), тому з огляду на положення Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» є спільним майном співвласників багатоквартирного будинку та не можуть бути зареєстровані за відповідачем як окремі нежитлові приміщення в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, у зв`язку із чим свідоцтво про право власності у відповідній частині має бути визнано недійсним.
Рішенням Господарського суду Львівської області від 04.07.2022 у справі №914/3881/21 позов задоволено. Визнано недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно, індексний номер 388801, видане 09.02.2013 року реєстраційною службою Львівського міського управління юстиції на будівлю, що знаходиться за адресою: м. Львів, пл.. Міцкевича, буд. 8 в частині посвідчення права власності за Приватним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Надра Україна» на допоміжні приміщення та приміщення загального користування загальною площею: 1865,9 кв. м, зокрема: підвальні приміщення: по підвалу у спільному користуванні 1235,6 кв.м; приміщення 1-го поверху: у спільному користуванні 184,3 кв.м; приміщення 2-го поверху: у спільному користуванні 69,6 кв.м; приміщення 3-го поверху: у спільному користуванні 78,0 кв.м; приміщення 4-го поверху: у спільному користуванні 80,10 кв.м; приміщення 5-го поверху: у спільному користуванні 80,1 кв.м; приміщення 6-го поверху: у спільному користуванні 80,20 кв.м; приміщення 7-го поверху: у спільному користуванні 48,1 кв.м; приміщення Антресолі - у спільному користуванні 9,9 кв.м. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Надра Україна» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Листопад істейт» 2 270, 00 грн. сплаченого судового збору.
29.07.2022 ТзОВ «Листопад Істейт» подало заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій просило суд ухвалити додаткове рішення та стягнути з відповідача понесені витрати на проведення будівельно-технічної експертизи в сумі 18    000,00 грн. Додатковим рішенням Господарського суду Львівської області від 17.08.2022 заяву ТзОВ «Листопад Істейт» задоволено. Стягнуто з ПрАТ «НАК «Надра Україна» на користь ТОВ «Листопад Істейт» 18 000, 00 грн.
Постановою Західного апеляційного Господарського суду від 01.02.2023 рішення Господарського суду Львівської області від 04.07.2022 року та додаткове рішення Господарського суду Львівської області від 17.08.2022 у справі №914/3881/21 залишено без змін.
Постановою Верховного Суду від 31.05.2023 постанову Західного апеляційного господарського суду від 01.02.2023, рішення    Господарського суду Львівської області від 04.07.2022 та додаткове рішення Господарського суду Львівської області від 17.08.2022 у справі № 914/3881/21 скасовано. Справу №    914/3881/21 передано на новий розгляд до суду першої інстанції.
Скасовуючи вказані судові рішення, Верховний Суд, зокрема, зазначив, що суди не встановили та не зазначили, які саме права (інтереси) позивача були порушені, не визнані чи оспорюються у зв`язку із наявністю у відповідача свідоцтва про право власності на об`єкт нерухомого майна (правомірність набуття якого взагалі не є предметом судового розгляду)    та в який спосіб відбувається таке порушення; не аргументували наявності реальності (дійсності) порушення прав та інтересів позивача у цьому випадку. Також поза увагою судів попередніх інстанцій та без належної правової оцінки залишилися ті обставини, що позивач став власником зазначених об`єктів нерухомого майна (квартири № 3, № 4, АДРЕСА_2 лише у 2014-2015 роках, а відтак, не встановили порушення прав позивача, як власника оспорюваним свідоцтвом про право власності, виданим відповідачу 09.02.2013. Водночас, пославшись на те, що позивач    не може реалізувати своє право власності на спірне майно у зв`язку з існуванням документів, що посвідчують таке право за іншою особою - відповідачем, суди попередніх інстанцій жодним чином не обґрунтували, з яких підстав відповідач позбавляється права власності на частину майна, право на яке посвідчене оспорюваним у справі свідоцтвом.
Щодо стягнення додатковим рішенням судових витрат, понесених позивачем на проведення експертизи, Верховний Суд, зокрема, вказав, що суди попередніх інстанцій не надали належної оцінки, що замовлення експертизи та отримання експертного висновку відбулося за ініціативою позивача до його звернення до суду з позовом, а відтак, не надали оцінки наявності правових підстав для відшкодування позивачу    витрат на складення такого експертного висновку відповідачем.
Рішенням Господарського суду Львівської області від 14.02.2024 у справі № 914/3881/21 (суддя З.П. Гоменюк) позов (з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог) задоволено повністю. Визнано недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно, індексний номер 388801, видане 09.02.2013 реєстраційною службою Львівського міського управління юстиції на будівлю, що знаходиться за адресою: місто Львів, площа Міцкевича, будинок 8 в частині посвідчення права власності за Приватним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Надра Україна» на допоміжні приміщення та приміщення загального користування загальною площею: 1865,9 кв. м, які позначені в технічному паспорті на будинок №8 на площі Міцкевича у м. Львові, складеному Обласним комунальним підприємством Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» від 01.02.2013 року, зокрема: - Підвальний поверх приміщення під літерами та площами: І - 5,40 м2, ІІ - 26,2 м2, ІІІ - 15,7 м2, ІV - 81,5 м2, V - 9,0 м2, VІ - 3,2 м2, VІІ - 22,2 м2, VІІІ - 8,4 м2, ІХ - 178,1 м2, Х - 8,1 м2, ХІ - 24,0 м2, ХІІ - 20,8 м2, ХІІІ - 11,0 м2, ХІV - 11,9 м2, ХV - 4,7 м2, ХVІ - 16,6 м2, ХVІІ - 2,2 м2, ХVІІІ - 25,9 м2, ХІХ - 20,4 м2, ХХ - 16,0 м2, ХХа - 14,3 м2, ХХІ - 24,2 м2, ХХІІ - 13,0 м2, ХХІІІ - 22,0 м2, ХХІV - 31,0 м2, ХХV - 58,1 м2, ХХVІ - 27,9 м2, ХХVІІ - 27,0 м2, ХХVІІІ - 6,0 м2, ХХІХ - 81,4 м2, ХХХ - 54,8 м2, ХХХІ - 26,4 м2, ХХХІІ - 4,2 м2, ХХХІІІ - 7,8 м2, ХХХІV - 225.2 м2, ХХХV - 7,8 м2, ХХХVІ - 1,2 м2, ХХХVІІ - 2,5 м2, ХХХVІІа - 1,8 м2, ХХХVІІІ - 29,0 м2, ХХХІХ - 4,4 м2, ХL - 5,8 м2, ХLІ - 1,2 м2, ХLІІ - 1,2 м2, ХLІІІ - 6,5 м2, ХLІV - 1,2 м2, ХLV - 10,2 м2, ХLVІ - 15,6 м2, ХLVІІ - 9,0 м2, ХLІХ - 3,9 м2, Всього по підвалу - 1235,6 кв.м; - Перший поверх приміщення під літерами та площами: L - 32,9 м2, LI - 7,0 м2, LII - 57,5 м2, LIII - 15,2 м2, LIV - 10,10 м2, LV - 3,6 м2, LVI - 2,6 м2, LVII - 1,1 м2, LVIII - 3,3 м2, LIX - 30,8 м2, LX - 20,20 м2, всього по першому поверсі - 184,3 кв.м; - Другий поверх приміщення під літерами та площами: LXІ - 29,5 м2, LXІІ - 10,5 м2 LXІІІ - 29,6 м2, всього по другому поверсі - 69,6 кв.м; - Третій поверх приміщення під літерами та площами: LХІV - 39,1 м2, LХV - 29,8 м2, LХVІ - 9,1 м2, всього по третьому поверсі - 78,0 кв.м; - Четвертий поверх приміщення під літерами та площами: LХVІІ - 39,9 м2, LХVІІІ - 29,8 м2, LХІХ - 10,4 м2, всього по четвертому поверсі - 80,1 кв.м; - П`ятий поверх приміщення під літерами та площами: LХХ - 29,9 м2, LХХІ - 40,4 м2, LХХІІ - 9,9 м2, всього по п`ятому поверсі - 80,1 кв.м; - Шостий поверх приміщення під літерами та площами: LХХІІІ - 29,7 м2, LХХІV - 39,6 м2, LХХV - 10,9 м2, всього по шостому поверсі - 80,2 кв.м; - Сьомий поверх приміщення під літерами та площами: LХХVІ - 11,40 м2, LХХVІІ - 32,4 м2, LХХVІІІ - 4,3 м2, всього по сьомому поверсі - 48,1 кв.м; - Антресоль - приміщення під літерою LХа площею 9,9 м2. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Надра Україна» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Листопад Істейт» 2 270,00 грн. витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору.
Приймаючи вказане рішення, суд першої інстанції виходив з того, що згідно з інформацією, що міститься в листі Обласного комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» від 13.07.2021 станом на 29.12.2012 була проведена реєстрація права власності на квартири: №2, АДРЕСА_3 , АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , тобто,  до моменту видачі оспорюваного позивачем свідоцтва про право власності (від 09.02.2013). Суд, покликаючись на вказаний лист  ОКП «БТІ та ЕО», зазначило, що  Товариство отримало право власності на квартири АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 на підставі договорів купівлі-продажу у 2014-2015 роках у попередніх власників, які станом на 29.12.2012 зареєстрували право власності на відповідні квартири. Відтак, суд дійшов висновку, що право позивача, як власника квартир АДРЕСА_3 , АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 порушено оспорюваним свідоцтвом, у зв`язку із тим, що позивач на законних підставах здійснив купівлю-продаж зазначених квартир та не володів інформацією про існування свідоцтва на момент здійснення реєстрації речового права на нерухоме майно у 2014-2015. 
При цьому, суд зазначив, що підставою звернення ТзОВ «Листопад Істейт» до суду із заявленими позовними вимогами є те, що спірні приміщення є приміщеннями загального користування (допоміжними та технічними), а отже, є спільним майном співвласників багатоквартирного будинку, а тому не можуть бути зареєстровані за відповідачем, як окремі нежитлові приміщення в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Суд зазначив, що відповідно до законодавства України, будівля  за адресою місто Львів, площа Міцкевича, будинок 8 є житловою будівлею з огляду на наявність в ній трьох чи більше житлових квартир, відтак, дійшов висновку, що позовні вимоги ТзОВ «Листопад Істейт» є обґрунтованими та підставними.
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ПрАТ “Національна акціонерна компанія “Надра Україна” звернулося до Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій вважає оскаржуване рішення незаконним та необґрунтованим, прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права, без врахування вказівок Верховного Суду, наведених у постанові від 31.05.2023 у даній справі, просить його скасувати повністю та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. Зокрема, скаржник зазначає, що  при прийнятті оскаржуваного рішення суд першої інстанції повернувся зі стадії розгляду справи по суті на стадію підготовчого провадження, а саме: 04 грудня 2023 року ухвалою Господарського суду Львівської області у справі №914/3881/21 було постановлено повернутися зі стадії розгляду справи по суті до підготовчого провадження у зв`язку із тим, що суд встановив, що до додаткових пояснень відповідача долучені докази (Витяг з інвентаризаційної справи згідно якого слідує, що будівля по вулиці Міцкевича, 8, м.Львів, є багатофункціональним комплексом, яка складається із службових/офісних приміщень, торгових залів тощо) щодо яких позивач не висловив свою думку та не надав відповідь щодо такого. На переконання скаржника, висновок експерта №16/11-21/2 від 03.12.2021, взятий судом першої інстанції до уваги, не встановлює (не доводить) порушення відповідачем прав позивача, як власника квартир АДРЕСА_3 , АДРЕСА_1 , АДРЕСА_5 в м. Львові по вул.Міцкевича,8 на користування допоміжними приміщеннями (ліфтами, сходовими клітками, дахом, підвалом тощо) з боку відповідача, складений із порушенням норм чинного законодавства України, які регулюють питання складання висновків експерта, зокрема, в частині того, що експерту були поставлені питання, які останній не мав права досліджувати. Апелянт звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що позивач у позовній заяві покликається на неможливість користування спірними допоміжними приміщеннями (ліфтами, сходовими клітками, дахом, підвалом тощо), проте, такі твердження нічим не підтвердженні. У позовній заяві йдеться про  ризик на  відчуження відповідачем цілої будівлі, за адресою: м.Львів, вул.Міцкевича, 8, площею 8273,8  кв.м, проте, такі твердження апелянт також вважає безпідставними. Скаржник вважає, що висновок суду першої інстанції про те, що підставою для звернення позивача за захистом свого права є те, що ТзОВ «Листопад Істейт» не може реалізовувати своє право власності на спірне майно, у зв`язку з існуванням документів, що посвідчують таке право за іншою особою - відповідачем не грунтуються на нормах закону.
Позивач у відзиві на апеляційну скаргу заперечує проти доводів скаржника, вважає апеляційну скаргу необґрунтованою та безпідставною. Зокрема, не погоджується з твердженнями скаржника в апеляційній скарзі про те, що позивач не висловив свою думку та не надав відповіді щодо повернення судом першої інстанції зі стадії розгляду справи по суті  на стадію підготовчого засідання та долучення судом додаткових доказів. Позивачем було подано додаткові пояснення та  надано аргументовані заперечення щодо вказаних обставин.
Щодо законності та правомірності висновку судової будівельно-технічної експертизи № 16/11-21/2 позивач зазначив, що експертом досліджувалися поверхові плани технічного паспорта на нежитлові приміщення за адресою м.  Львів, площа Міцкевича, 8 складеного ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» 01.02.2013 та зроблено висновок, що до площі 8273,8 кв.м будівлі включено усі допоміжні приміщення та приміщення загального користування, такі як підвальні приміщення, горище, сходові клітки, ліфтові шахти, тощо. Відтак, суд першої інстанції, надавши оцінку висновку судової будівельно-технічної експертизи № 16/11-21/2, дійшов висновку, що спірні приміщення за своїми технічними та юридичними характеристиками є допоміжними, адже у них знаходиться технічне обладнання будинку, без доступу до якого експлуатація житлового будинку є неможливою, а тому підлягають використанню для обслуговування будинку як власниками житлових так і нежитлових приміщень. З огляду на наведене, на переконання позивача, реєстрація права власності на допоміжні приміщення та приміщення загального користування за відповідачем є порушенням прав позивача, оскільки такі спірні приміщення належать не лише відповідачу, а всім власникам приміщень на праві спільної сумісної власності. Звертає увагу, що згідно з листом Обласного комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» від 13.07.2021, позивач станом на 29.12.2012 володів правом власності на квартири АДРЕСА_6 , тобто, швидше, ніж було зареєстровано за відповідачем право власності на спірні приміщення.   Просить рішення Господарського суду Львівської області від 14.02.2024 у справі № 914/3881/21 залишити без змін, апеляційну скаргу ПрАТ «НАК «Надра Україна» без задоволення.
Представник відповідача в судовому засіданні в режимі відеоконференції підтримав доводи, наведені у апеляційній скарзі.
Представник позивача в судове засідання 21.05.2024 не з`явився, через систему «Електронний суд» подав клопотання від 20.05.2024 (вх.№ 01-04/3420/24) про відкладення розгляду справи № 914/3881/21 на іншу зручну для суду дату, у зв`язку з погіршенням стану здоров`я представника .
Колегія суддів, порадившись на місці, прийшла до висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи з зазначених позивачем підстав, оскільки наявні в матеріалах справи документи дають можливість суду самостійно встановити фактичні обставини справи та вирішити даний спір по суті. Суд врахував, що дана справа перебуває на повторному розгляді, містить багато письмових пояснень, поданих представниками сторін, тобто, позиція представника позивача сформована, викладена письмово і суду зрозуміла.
Згідно з положеннями  статті 129 Конституції України,  статті 2 Господарського процесуального кодексу України  одним із завдань судочинства є своєчасний розгляд справи, що відповідає вимогам  статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод  1950 року, згідно з якою кожен має право на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.
Враховуючи практику Верховного Суду та Європейського Суду з прав людини з даного питання, й те, що явка сторін у справі не визнавалася судом обов`язковою, участь у судовому засіданні є правом, а не обов`язком сторони, колегія суддів прийшла до висновку, що відповідно до частини 12 статті 270 Господарського процесуального кодексу України, справу може бути розглянуто при відсутності уповноваженого представника позивача у справі.
Вивчивши апеляційну скаргу, здійснивши оцінку доказів, що містяться в матеріалах справи, заслухавши пояснення представника відповідача Західний апеляційний господарський суд встановив таке.
Розпорядженням Галицької районної адміністрації Львівської міської ради № 1181 від 25.10.2000 дозволено Українському державному геологічно-розвідувальному інституту перепланувати частину нежитлових приміщень у будинку АДРЕСА_7 під дві житлові квартири: № 3 та АДРЕСА_1 .
Рішенням Виконавчого комітету Львівської міської ради від 06.04.2001 № 137 «Про розгляд листа Львівського відділення Українського державного геологорозвідувального Інституту» затверджено розпорядження Галицької районної адміністрації Львівської міської ради № 1181 від 25.10.2000 про технічну можливість переобладнання нежитлових приміщень у будинку АДРЕСА_7 під дві житлові квартири з присвоєнням номерів двом квартирам АДРЕСА_3 та АДРЕСА_1 , дозволено Львівському відділенню Українського державного геологорозвідувального Інституту здійснити в установленому порядку переобладнання приміщень (квартири АДРЕСА_3 та АДРЕСА_1 ) під житлові квартири (т.1 а.с.104).
Розпорядженням Галицької районної адміністрації Львівської міської ради № 894 від 12.07.2001 «Про затвердження акту технічної комісії Галицького району про готовність до експлуатації квартир АДРЕСА_3 , АДРЕСА_1 на пл. Міцкевича, 8, утворені в результаті переобладнання нежитлових приміщень»   затверджено Акт технічної комісії Галицького району про готовність до експлуатації квартир АДРЕСА_3 , АДРЕСА_1 на АДРЕСА_7 , утворених в результаті переобладнання нежитлових приміщень, здійсненого Львівським відділенням державного геологорозвідувального Інституту на підставі рішення Виконавчого комітету Львівської міської ради № 137 від 06.04.2001.
У матеріалах справи міститься лист Обласного комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» від 13.07.2021 (т.1 а.с.34), наданий у відповідь на запит представника позивача № 12/07від 12.07.2021, у якому наведено інформацію про те, зокрема, що згідно матеріалів інвентаризаційної справи, первинно будинок АДРЕСА_7 , перебував у статусі нежитлової будівлі. 20.05.2003 Галицькою районною адміністрацією Львівської міської ради було видано НАК «Надра України» свідоцтво за №  00653 про право власності в цілому на будинок за адресою: АДРЕСА_7 , загальною площею 8620,0 кв. м. У листі також зазначається, що станом на момент оформлення права власності на будинок, право власності на квартири АДРЕСА_3 , АДРЕСА_1 не було оформлено.  В подальшому НАК «Надра України» ДП «Західукргеологія» були внесені зміни в техдокументацію на будинок АДРЕСА_7 з виключення площ квартир АДРЕСА_8 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_1 , АДРЕСА_9 , АДРЕСА_10 , АДРЕСА_5 . Станом на 29.12.2012 реєстрація права власності була проведена лише на квартири АДРЕСА_8 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_1 , АДРЕСА_5 .
В матеріалах справи міститься  Технічний паспорт на будівлю, складений Обласним комунальним підприємством Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» від 01.02.2013 і з якого вбачається, що об`єкт нерухомості за адресою: АДРЕСА_7 є нежитловим приміщенням,   загальною площею 8273,8 кв.м. (т.1 а.с. 20-24).
Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 09.02.2013 індексний номер 388801 та інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, нежитлова будівля за адресою: м. Львів, площа Міцкевича А., 8, загальною площею 8273,8 кв. м належить на праві власності ПрАТ «НАК «Надра Україна».
Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (дата формування 13.01.2022, номер інформаційної довідки 294546940) будівля за адресою: АДРЕСА_7 не є об`єктом житлової нерухомості.
Згідно з витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ТзОВ «Листопад Істейт» володіє на праві приватної власності квартирами АДРЕСА_3 , АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 (т.1 а.с. 35-37). 
Так, квартира АДРЕСА_3 - об`єкт житлової нерухомості, загальна площа: 38,5 кв. м, підстава виникнення права власності: договір купівлі-продажу квартири, серія та номер: 7862, виданий 05.10.2015, видавник: приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Дячук  О.А.
Квартира АДРЕСА_1 - об`єкт житлової нерухомості, загальна площа: 73,8 кв. м, підстава виникнення права власності: договір купівлі-продажу квартири, серія та номер: 2901, виданий 26.12.2014, видавник: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Брандіс  А.Б.
Квартира АДРЕСА_5 - об`єкт житлової нерухомості, загальна площа: 34,7 кв. м, підстава виникнення права власності: договір купівлі-продажу квартири, серія та номер: 2900, виданий 26.12.2014, видавник: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Брандіс  А.Б.
У матеріалах справи міститься договір №17/11-21 від 17.11.2021  про проведення експертного дослідження, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Листопад Істейт» (Замовник) та фізичною особою підприємцем Зайцем І.Г. (Виконавець, експерт), відповідно до п. 1.1 якого Замовник доручає, а Виконавець приймає на себе обов`язки на виконання будівельно-технічної експертизи згідно поставлених питань: 1. Які приміщення будівлі за адресою: м. Львів, пл. Міцкевича, 8 відповідно до наданих документів та якою площею є приміщеннями загального (спільного) користування? 2. Чи відносяться приміщення спільного користування до допоміжних? 3. Чи технічно можливе користування даними приміщеннями одноособово ПрАТ «НАК «Надра України», з врахуванням того що в даній будівлі розташовані приміщення різного функціонального призначення (адміністративні, житлові), які не належать ПрАТ «НАК «Надра України»? 4. Яке функціональне призначення будівлі за адресою: м. Львів, пл. Міцкевича, 8 в цілому?
Відповідно до висновку експерта №16/11-21/2 від 03.12.2021 судовий експерт за результатами проведення експертизи зробив наступні висновки: 1) Приміщення, які на технічному паспорті позначені римським цифрами і перелічені у дослідженні по першому питанні, загальною площею 1865,9 кв.м, є приміщеннями загального (спільного) користування адміністративної будівлі за адресою: м.Львів, площа Міцкевича, 8; 2) Визначені в дослідженні першого питання приміщення спільного користування адміністративної будівлі за адресою: м.Львів, площа Міцкевича, 8 відносяться до допоміжних приміщень, так як виконуюють функції допоміжного (другорядного) значення і призначені для забезпечення експлуатації будинку; 3) Користування приміщеннями спільного користування (допоміжними) одноособово ПрАТ «НАК «Надра України», з врахуванням того, що в даній будівлі розташовані приміщення різного функціонального призначення (адміністративні, житлові), які не належать ПрАТ «НАК «Надра України» є технічно неможливим, так як в такому випадку буде відсутній доступ (прохід) до приміщень, які не належать ПрАТ «НАК «Надра України» з огляду на об`ємно- планувальне рішення будівлі; 4) Будівля, що розташована за адресою: м.Львів, площа Міцкевича, 8, в цілому є багатофункціональною, так як формується з приміщень різного функціонального призначення.
Вказані обставини стали підставою звернення позивача з даним позовом. Позивач вважає, що оскільки спірні приміщення є приміщеннями загального користування (допоміжними та технічними), тому з огляду на положення Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» є спільним майном співвласників багатоквартирного будинку та не можуть бути зареєстровані за відповідачем, як окремі нежитлові приміщення в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, у зв`язку з чим свідоцтво про право власності у відповідній частині має бути визнано недійсним.
При прийнятті постанови суд апеляційної інстанції виходив з наступного.
Відповідно до положень статей 2, 20 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави, що виникають, зокрема, з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи
Згідно з частиною 1 статті 4 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.
Статтею 15 Цивільного кодексу України унормовано, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Перелік способів захисту, визначений у частині 2  статті 16 ЦК України, не є вичерпним. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (абзац 12 частини 2 вказаної статті).
Під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин і забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.
Під захистом легітимного інтересу розуміється відновлення можливості досягнення прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом.
Способи захисту цивільного права чи інтересу - це визначені законом матеріально-правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, інтересів і вплив на правопорушника і такі способи мають бути доступними й ефективними. Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Переважно, спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом і регламентує конкретні цивільні правовідносини. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Це право чи інтерес суд має захистити у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Вимога захисту цивільного права чи інтересу має забезпечити їх поновлення, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі отримання відповідного відшкодування.
Таким чином, під ефективним засобом (способом) захисту слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тому ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, змісту права чи інтересу, по захист якого звернулась особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.
Гарантоване статтею 55 Конституції України    й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб твердження позивача про порушення було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.
Отже, захисту підлягає наявне законне порушене право (інтерес) особи, яка є суб`єктом (носієм) порушених прав чи інтересів та звернулася за таким захистом до суду. Тому для того, щоб особі було надано судовий захист, суд встановлює, чи особа дійсно має порушене право (інтерес), і чи це право (інтерес) порушено відповідачем (такий висновок наведено у постанові Об`єднаної Палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 16.10.2020 у справі № 910/12787/17).
Крім того, Велика Палата Верховного Суду зауважувала, що захист цивільних прав та інтересів не досягається встановленням юридичних фактів. Таке встановлення є елементом оцінки обставин справи й обґрунтованості вимог. Тому воно не зумовить попередження порушення або відновлення порушеного, невизнаного, оспорюваного права чи інтересу (такий висновок наведено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2022 у справі № 462/5368/16-ц).
Таким чином, з огляду на положення процесуального закону (зокрема статті 236, 237, 267, 270, 282, 301, 315 ГПК) суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), чи існує у позивача право або законний інтерес; якщо так, то чи має місце його порушення, невизнання або оспорювання відповідачем; якщо так, то чи підлягає право або законний інтерес захисту і чи буде такий захист ефективний за допомогою того способу, який визначено відповідно до викладеної в позові вимоги.
Як зазначалося вище, предметом спору у даній справі є визнання недійсним свідоцтва на право власності на нерухоме майно індексний номер 388801, видане 09.02.2013 реєстраційною службою Львівського міського управління юстиції на будівлю, що знаходиться за адресою: м. Львів, площа Міцкевича, 8, в частині посвідчення права власності за ПрАТ «НАК «Надра Україна» на допоміжні приміщення та приміщення загального користування загальною площею 1865,9  кв.м.
Позовні вимоги позивач обгрунтовує порушенням своїх прав, як власника квартир АДРЕСА_3 , АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 ,  оскільки спірні приміщення є приміщеннями загального користування (допоміжними та технічними), а отже, є спільним майном співвласників багатоквартирного будинку, а тому не можуть бути зареєстровані за відповідачем як окремі нежитлові приміщення в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. З огляду на те, що позивач не може реалізувати своє право власності на спірне майно, у зв`язку з існуванням документа, що посвідчує таке право за іншою особою - відповідачем, то права та інтереси позивача підлягають захисту в обраний спосіб.
Отже, первинно, для правильного вирішення даного спору, необхідно встановити, чи заявлені позовні вимоги дійсно спрямовані на захист прав чи законних інтересів позивача.
За змістом статей 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (ч. 2 ст. 321 ЦК України).
Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 09.02.2013 індексний номер 388801 та інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, нежитлова будівля за адресою: м. Львів, площа Міцкевича А., 8, загальною площею 8273,8 кв. м належить на праві власності ПрАТ «НАК «Надра Україна».
Матеріалами даної господарської справи підтверджено, що ТзОВ «Листопад Істейт» володіє на праві приватної власності квартирами АДРЕСА_3 , АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 . У будинку також наявні інші квартири, які перебувають у власності фізичних осіб, зокрема, квартири АДРЕСА_8 , АДРЕСА_9 , АДРЕСА_10 , проте, доказів реєстрації права власності на них матеріали справи не містять.
Позивач стверджує, що будівля за адресою: АДРЕСА_7 є багатоквартирним будинком, в якому ПрАТ «НАК «Надра Україна» та ТзОВ «Листопад Істейт» є співвласниками спільного майна будівлі в розумінні Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку».
Відповідно до ч. 2 ст. 382 Цивільного кодексу України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.
Відповідно до преамбули  Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» цей Закон визначає особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку, регулює правові, організаційні та економічні відносини, пов`язані з реалізацією прав та виконанням обов`язків співвласників багатоквартирного будинку щодо його утримання та управління.
Згідно з п.п. 1-3 ст. 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку»:
багатоквартирний будинок - житловий будинок, в якому розташовано три чи більше квартири. У багатоквартирному будинку можуть також бути розташовані нежитлові приміщення, які є самостійними об`єктами нерухомого майна;
допоміжні приміщення багатоквартирного будинку - приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців (колясочні, комори, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші підсобні і технічні приміщення);
нежитлове приміщення - ізольоване приміщення в багатоквартирному будинку, що не належить до житлового фонду і є самостійним об`єктом нерухомого майна;
спільне майно багатоквартирного будинку - приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія.
За приписами п.п. 1, 2 ч.1 ст.6 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» співвласники мають право вільно користуватися спільним майном багатоквартирного будинку з урахуванням умов та обмежень, встановлених законом або рішенням співвласників; брати участь в управлінні багатоквартирним будинком особисто або через представника.
У відповідності до ч. 1 ст. 10 названого Закону співвласники приймають рішення щодо управління багатоквартирним будинком на зборах у порядку, передбаченому цією статтею. Якщо у багатоквартирному будинку в установленому законом порядку утворено об`єднання співвласників, проведення зборів та прийняття відповідних рішень здійснюються згідно із законом, що регулює діяльність об`єднань співвласників багатоквартирних будинків.
Тобто, правові норми, якими позивач обгрунтовує заявлені позовні вимоги, зокрема стосовно спільної власності співвласників  на місця загального користування та спільного ними користування й розпорядження, стосується виключно багатоквартирного житлового будинку та не можуть застосовуватись до майна ПрАТ «НАК «Надра Україна», а саме нежитлової будівлі, що знаходиться за адресою: м. Львів, пл. Міцкевича А., 8, загальною площею 8273, 8 кв.м. 
Як зазначалось вище, відповідно до п. 1 ч. 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» багатоквартирний будинок це житловий будинок, в якому розташовано три чи більше квартири. Тобто, надане Законом визначення надає статусу багатоквартирного будинку виключно житловим будинкам.
Суд апеляційної інстанції  не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що спірна будівля є багатоквартирним житловим будинком. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна будівля за адресою: м. Львів, пл. Міцкевича А., 8 не є об`єктом житлової нерухомості.
Відповідно до Технічного паспорта на будівлю, складеного Обласним комунальним підприємством Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» від 01.02.2013 об`єкт нерухомості за адресою: м.Львів, пл. Міцкевича А., 8 є нежитловим приміщенням. До площі 8273,8 кв.м вказаного будинку включено усі допоміжні приміщення та приміщення спільного користування, такі як: підвальні приміщення, сходові клітки, ліфтові шахти.
Згідно п. 3.3 Розділу ДБН В.2.2.-9-2009 «Громадські будинки та споруди. Основні положення» (чинний на дату проведення інвентаризації будинку), багатофункціональні будинки і комплекси – будинки і комплекси, які формуються з приміщень, їх груп, будинків та споруд різного громадського і житлового призначення. 
Як вбачається з доказів, на які покликається і позивач (висновок експерта №16/11-21/2 від 03.12.2021), і відповідач (копія витягу з Інвентаризаційної справи будівлі по вул. Міцкевича, 8), спірна будівля за адресою: м.Львів, площа Міцкевича, 8, в цілому є багатофункціональною, так як формується з приміщень різного функціонального призначення.
Так, колегія суддів зауважує, що відповідно до висновку експерта №16/11-21/2 від 03.12.2021 судовий експерт за результатами проведення експертизи зробив серед іншого висновок, що - Будівля, що розташована за адресою: м.Львів, площа Міцкевича, 8, в цілому є багатофункціональною, так як формується з приміщень різного функціонального призначення (питання 4 експертизи).
Суд апеляційної інстанції також зазначає, що  судовий експерт не встановив порушення відповідачем прав позивача, як власника квартир АДРЕСА_3 , АДРЕСА_1 , АДРЕСА_5 по вул. Міцкевича, 8 у м. Львові на користування допоміжними приміщеннями (ліфтами, сходовими клітками, дахом, підвалом тощо), експерт лише припустив  неможливість користуватися позивачем спірними приміщеннями у будівлі, в якій розташовуються квартири АДРЕСА_3 , АДРЕСА_1 , АДРЕСА_5 , і висловив припущення в майбутньому щодо відсутності потенційної можливості фізичного доступу позивача до відповідних приміщень у будівлі по АДРЕСА_7 .  
У оспорюваному свідоцтві про право власності на нерухоме майно від 09.02.2013 за №388801 за адресою: АДРЕСА_7 , в розділі «Об`єкт нерухомого майна» вказано - будівля .
Крім того, згідно листа Обласного комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» від 13.07.2021 наданого у відповідь на запит представника позивача №12/07від 12.07.2021, наведено інформацію про те, зокрема, що первинно будинок перебував у статусі нежитлової будівлі, на момент оформлення права власності на будинок, право власності на квартири, які належать позивачу не оформлялось, а відтак, при проектуванні, а в подальшому реконструкції нежитлових приміщень під квартири не враховано місця загального користування чи інші допоміжні приміщення, які б мали відноситись до квартир в будинку і перебувати у загальному користуванні власників усіх житлових та нежитлових приміщень будинку. В розпорядженні Галицької районної адміністрації від 25.10.2000 за №1181 відсутня інформація про приміщення загального користування, які необхідні для доступу та належного обслуговування приватизованих квартир. Станом на проведення інвентаризації будинку 20.03.2003 ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» не володіло інформацією щодо інвентаризації, які б мали до них відноситися, у зв`язку з чим не мало на той час підстав додатково встановити площі місць загального користування через відсутність інформації про наявність в будинку окрім нежитлових приміщень ще житлових квартир інших власників.
З огляду на наведене, колегія суддів вважає помилковим висновок місцевого господарського суду, що будівля за адресою: м.Львів, пл. Міцкевича А., 8 є багатоквартирним будинком, де ПрАТ «НАК «Надра України» та ТзОВ «Листопад Істейт» є співвласниками спільного майна будівлі в розумінні Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», оскільки такий висновок нормативно не підтверджується.
Отже, матеріалами даної господарської справи підтверджено, що квартири, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_7 , власниками яких є позивач, належали до нежитлових і були переобладнані в житлові приміщення, що підтверджується рішенням Виконавчого комітету Львівської міської ради № 137 від 06.04.2001, розпорядженням Галицької міської ради № 894 від 12.07.2001, актом технічної комісії про готовність до експлуатації квартир №№ 3, АДРЕСА_1 на площі Міцкевича А., 8, утворених в результаті переобладнання нежитлових приміщень, здійсненого Львівським відділенням державного геологорозвідувального Інституту на підставі рішення Виконавчого комітету Львівської міської ради № 137 від 06.04.2001.
Суд апеляційної інстанції враховує, що за однією і тією ж адресою: АДРЕСА_7 знаходяться житлові квартири, які перебувають у власності позивача. Проте, наявність  житлових квартир в будівлі не змінює статусу нежитлової будівлі на житлову і тим більше не є багатоквартирним будинком.
Згідно з Державним класифікатором будівель та споруд ДК 018-2000 будівлі класифікуються за їх функціональним призначенням. Відповідно до вимог вказаного класифікатора , будівля, в якій офіси займають  більшу частину від загальної площі (більше 70%) відноситься  по класифікатору до підрозділу 12 «Будівля нежитлова».
З матеріалів справи вбачається, що загальна площа квартир, які належать на праві власності позивачу, становить 4 % від загальної площі спірної будівлі.
Отже, з матеріалів даної господарської справи вбачається, що будівля за адресою: АДРЕСА_7 є нежитловою будівлею, а не багатоквартирним будинком.
Колегія суддів також критично оцінює посилання позивача на неможливість користування спірними приміщеннями, у зв`язку з ризиком відчуження відповідачем цілої будівлі за адресою: АДРЕСА_7 , загальною площею 8273,8 кв.м, оскільки такі не підтверджено матеріалами даної справи, жодних доказів щодо намірів відповідача відчужити вказану будівлю позивачем не подано. Відсутні в матеріалах справи і докази того, що власник будівлі (відповідач)  перешкоджає мешканцям квартир АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 чи заперечує користування спірними приміщеннями загального користування (допоміжними та технічними, сходовими та ліфтом), які є  предметом даного спору.
Разом з тим, при прийнятті оскарженого рішення та задоволення заявлених позивачем вимог, в основу судом першої інстанції взято висновок експерта № 16/11-21/2 від 03.12.2021 за результатами проведення будівельно-технічної експертизи за заявою ТзОВ «Листопад Істейт», при цьому, не враховано, не встановлено та не зазначено, які саме права (інтереси) позивача були порушені, не визнані чи оспорюються у зв`язку із наявністю у відповідача свідоцтва про право власності на об`єкт нерухомого майна (правомірність набуття якого взагалі не є предметом судового розгляду) та в який спосіб відбувається таке порушення; не аргументовано наявності реальності (дійсності) порушення прав та інтересів позивача.  
Водночас, у відповідності до ст. 104 ГПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 цього Кодексу.
Щодо тверджень позивача, з якими погодився суд першої інстанції при прийнятті оскарженого рішення, що станом на 29.12.2012 ТзОВ «Листопда Істейт» володіло правом власності на квартири АДРЕСА_4 , АДРЕСА_2 , тобто, швидше, ніж було зареєстровано за відповідачем право власності на спірні приміщення, та на виконання вказівок Верховного Суду колегія суддів враховує наступне.  
Як зазначалось вище, у листі Обласного комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» від 13.07.2021, зокрема зазначено, що на момент оформлення права власності на будинок, право власності на квартири АДРЕСА_4 не оформлялося. Розпорядженням Галицької районної адміністрації від 29.03.2004 № 301 надано дозвіл на оформлення квартир АДРЕСА_3 та № 4 черговикам Львівського відділення Українського державного геологорозвідувального інституту, квартира АДРЕСА_8 була переобладнана під нежитлові офісні приміщення. Відповідно до листа НАК «Надра України ДП «Західукргеологія» від 29.01.2013 №03-111/13 в технічну документацію на будинок АДРЕСА_7 на площі Міцкевича А. у м. Львові були внесені зміни з виключенням площ квартир: № 2, АДРЕСА_3 , АДРЕСА_1 , АДРЕСА_9 , АДРЕСА_10 та АДРЕСА_5 . Станом на 29.12.2012 реєстрація права власності була проведена на квартири: № 2, АДРЕСА_3 , АДРЕСА_1 та АДРЕСА_5 . 
Проте, доказів того,  що станом на 29.12.2012 реєстрація права власності була проведена на квартири: № 2, АДРЕСА_3 , АДРЕСА_1 та АДРЕСА_5 матеріали справи не містять..
Натомість , як зазначалося вище, згідно витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, ТзОВ «Листопад Істейт» став власником зазначених об`єктів нерухомого майна, а саме  квартир АДРЕСА_3 , АДРЕСА_1 , АДРЕСА_5 , що знаходяться за адресою: АДРЕСА_7 , лише у 2014-2015 роках (т.1 а.с. 35-37). 
Виходячи з аналізу вищенаведених норм права, фактичних обставин даної справи та з врахуванням вказівок, наведених Верховним Судом у постанові від 31.05.2023 у даній справі, колегія суддів констатує відсутність правових підстав для задоволення заявлених ТзОВ «Листопад Істейт» позовних вимог про  визнання недійсним свідоцтва на право власності на нерухоме майно індексний номер 388801, видане 09.02.2013 реєстраційною службою Львівського міського управління юстиції на будівлю, що знаходиться за адресою: м. Львів, площа Міцкевича, 8, в частині посвідчення права власності за ПрАТ «НАК «Надра Україна» на допоміжні приміщення та приміщення загального користування загальною площею 1865,9  кв.м.
В силу положень частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ч. 1, 2 статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.   Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).
Таким чином, у господарському процесі обов`язок сторін довести ті обставини, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог чи заперечень, коригується (співвідноситься) з правом суду прийняти чи не прийняти докази в контексті їхнього значення для справи, що і є предметом оцінки господарського суду.
Відповідно до ч.ч.1-5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до частини 1 статті 277 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; 4)   порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
За наслідками апеляційного перегляду колегією суддів встановлено, що наведені в оскарженому рішенні місцевого господарського суду висновки не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права, тому його необхідно скасувати. Прийняти нове рішення. В задоволенні позову відмовити.
З огляду на те, що суд задовольняє апеляційну скаргу, судові витрати за розгляд позовної заяви та апеляційної скарги покладаються на позивача відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України.
Керуючись, ст. ст. 269, 270, 275, 277, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд –

ПОСТАНОВИВ:

1.          Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства “Національна акціонерна компанія “Надра Україна” задоволити.
2.          Рішення Господарського суду Львівської області від 14.02.2024 року у справі № 914/3881/21 скасувати. Прийняти нове рішення.
3.          В задоволенні позову відмовити.
4.          Судові витрати за розгляд позовної заяви та апеляційної скарги покласти на позивача.
5.          Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Листопад Істейт” (79000, місто Львів, площа Міцкевича, будинок 8, квартира 12; код ЄДРПОУ 39456985) на користь Приватного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Надра Україна» (03057, місто Київ, вулиця Євгенії Мірошниченко, будинок 10; код ЄДРПОУ 31169745) 4 542,00  грн. судового збору за розгляд апеляційної скарги.
6.          Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку в строки, передбачені ст.ст. 287-288 ГПК України.
7.          Справу повернути до Господарського суду Львівської області.

Веб-адреса судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень: http//reyestr.court.gov.ua.
Повний текст постанови виготовлено 30.05.2024.

Головуючий суддя                                                                      Н.М. Кравчук
судді                                                                                           Б.Д. Плотніцький
                                                                                                    О.С. Скрипчук