ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2024 року	Львів	Справа № 140/26654/23 пров. № А/857/8538/24	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді:                                                 Гудима Л.Я.,
суддів:                                                                      Качмара В.Я., Кузьмича С.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Волинської митниці на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 06 березня 2024 року, головуючий суддя – Денисюк Р.С., ухвалене у м. Луцьк, у справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Волинської митниці про визнання протиправним та скасування рішення,-

                                                     В С Т А Н О В И В:

Позивач – ФОП ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Волинської митниці, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 13.07.2023 року №UA205140/2023/000486/2.
В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що декларантом на підтвердження заявленої митної вартості і обраного методу її визначення було подано усі необхідні документи. Ці документи не містять розбіжностей, що могли б вплинути на невірний розрахунок митної вартості, не містять ознак підробки та відображають усі відомості, що підтверджують ціну, яка була фактично сплачена за товар та в своїй сукупності дають можливість визначити митну вартість товару за основним методом визначення митної вартості товару.
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 06 березня 2024 року адміністративний позов задоволено; визнано протиправним та скасовано рішення Волинської митниці про коригування митної вартості товарів від 13.07.2023 року №UA205140/2023/000486/2.
Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, Волинька митниця оскаржила його в апеляційному порядку, яка, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити. 
Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що  під час перевірки документів, поданих для підтвердження заявленої митної вартості товарів встановлено, що митна вартість товарів, які ввозяться на митну територію України, не може бути визнана у зв`язку з тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом обраним декларантом та містять розбіжності, а саме: в декларації країни відправлення №23CZ5800002K89D1H1 від 10.07.2023 року числове значення вартості товару становить 1010354 чеських крон, проте в інвойсі №0010300356 від 10.07.2023 року вартість товару становить 42376 Євро; в інвойсі №0010300356 від 10.07.2023 зазначена вартість доставки до кордону в сумі 3 500 крон, що згідно частини 10 статті 58 МКУ є складовою митної вартості товару та додається до ціни, що є фактично сплаченою або підлягає сплаті за оцінювані товари.
На підставі пункту 1 частини 1 статті 311 КАС України розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 28.03.2022 між компанією «JUTA A.S.» (Чешська Республіка, продавець) та ФОП ОСОБА_1 (покупець) укладено контракт № 280320222, відповідно до умов якого продавець поставив і передав у власність покупця чи третьої особи, вказаної покупцем, товар відповідно до специфікацій, які є невід`ємною частиною контракту, а покупець прийняв товар і оплатив його на умовах даного контракту. Асортимент, кількість і загальна кількість товару, вказані у специфікаціях до контракту. Ціни на товар встановлюються в євро. Умови поставки FCA Olomouc (згідно правил Інкотермс 2010). Загальна сума контракту становить 300000,00 євро (п. 1.1, 2.1-2.3 контракту).
Розрахунки за поставлений товар здійснюються в євро. Розрахунки за товар можуть здійснюватися або у формі безготівкового банківського переказу грошових коштів по факту поставки товару, або у формі безготівкової передоплати. Форма розрахунку вказується у специфікаціях.
Відповідно до Специфікації № 1 від 28.03.2022 року, яка є невід`ємною частиною договору визначені умови оплати у формі передоплати 100 % (а.с. 69).
ФОП ОСОБА_1 на умовах контракту від 28.03.2022 року № 280320222 придбав у чешської компанії «JUTA A.S.» товар: шпагат сільськогосподарський поліпропіленовий 500/2000 м білого кольору - 1920 тюків, ціна за од. 2,02 євро на суму 29088,00 євро; шпагат 1000/5 кг синього кольору – 80 тюків, ціна за од. 2,19 євро на суму 1752,00 євро; шпагат 500/5 кг синього кольору – 160 тюків, ціна за од. 2,06 євро на суму 3296,00 євро; шпагат 400/5 кг синього кольору – 320 тюків, ціна за од. 2,06 євро на суму 6592,00 євро; шпагат 350/5 кг синього кольору – 80 тюків, ціна за од. 2,06 євро на суму 1648,00 євро. Всього на загальну суму 42376,00 євро відповідно до рахунку-фактури від 10.07.2023 року №0010300356.
12.07.2023 року для митного оформлення ввезеного на територію України товару «шпагат сільськогосподарський виготовлений з поліпропіленової нитки, призначений для в`язання тюків сіна та соломи в прес-підбирачах арт. 2632200121100J (56074100) поліпропіленовий шпагат PP TWINE/500/2000 m - 1920 рулонів, товщина - тех. 2000 (500м./кг, довжина 2000 м, колір натуральний білий, міцність на розтягування 78 кг; арт. 2634100115300J поліпропіленовий шпагат PP TWINE 1000/5кг. – 80 рулонів, товщина - тех. 1000 (1000м./кг), довжина 5000 м, колір - натуральний синій, міцність розтягування - 40 кг, вага нетто 800 кг.; арт. 2634200115300          (56074100) поліпропіленовий шпагат PP TWINE 500/5 кг - 160 рулонів, товщина тех. - 2000 (500 м). довжина 2500 м, колір натуральний синій, міцність на розтягування 80 кг., вагою нетто - 1600 кг; арт. 2634250135300J (56074100); поліпропіленовий шпагат PP TWINE 400/5kg. - 320 рулонів, товщина тех 2500 (400 м./кг.) довжиною 2000 м, колір натуральний синій, міцність на розтягування - 100 кг., вагою 3200 кг; арт. 2634340135300J (56074100) поліпропіленовий шпагат PP TWINE 350/5kg - 80 рулонів, товщина тех 2860 (350 м./кг) довжиною 1750 м, колір натуральний синій, міцність на розтягування - 114 кг, вагою 800 кг, торговельна марка JUTA, подало МД №23UA205140055325U0 (а.с. 16), де в графі 42 МД вказано ціну товару у розмірі 42376 євро. В графі 45 зазначено митну вартість товару (з урахуванням витрат на транспортування товару в сумі 1738116,79 грн., яку визначено за 1 методом визначення митної вартості товару – за ціною контракту з урахуванням умов поставки FCA – Olomouc.
До митної декларації додано: пакувальний лист від 10.07.2023 року; рахунок-проформа №0010350026 від 07.07.2023 року; рахунок-фактура №000300356 від 10.07.2023 року; автотранспортна накладна від 10.07.2023 року № 171088; платіжний документ, що підтверджує вартість товару №7 від 10.07.2023 року; рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від 10.07.2023 року № СФ-0000080; прейскурант (прайс-лист) виробника товару від 10.04.2023 року; розрахунок ціни (калькуляція) від 26.05.2023 року; доповнення до зовнішньоекономічного контракту від 07.07.2023 року № 1; контракт №280320222 від 28.03.2022 року; договір про надання послуг митного брокера №03-10/05 від 10.05.2022 року; договір (контракт) про перевезення №10/07/23 від 07.07.2023 року; експортна митна декларація №23CZ5800002K89D1H1 від 10.07.2023 року.
Здійснюючи митний контроль правильності визначення декларантом митної вартості товару, заявленого до митного оформлення, митницею в електронному повідомленні з посиланням на розбіжності у поданих документах декларанту було запропоновано подати такі документи: виписку з бухгалтерської документації; висновок про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями (а.с. 82 зворот). При цьому, вимога митного органу про надання документів обґрунтована виявленням розбіжностей і неточностей у поданих документах.
На електронне повідомлення митниці декларант позивача надав повідомлення про надання додаткових пояснень та документів від 12.07.2023 року №12/07-01, до якого долучив витяг з проведеною конвертацію, а також повідомив про подання вичерпного переліку документів на підтвердження заявленої митної вартості ввезених товарів та просив прийняти рішення без врахування термінів, передбачених частиною 3 статті 53 МК України.
Волинська митниця прийняла рішення про коригування митної вартості товарів від 13.07.2023 року №UA205140/2023/000486/2, а також сформувала картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформлення, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205140/2023/002700.
У графі 33 оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів зазначено що документи, які подані для підтвердження митної вартості товару містять розбіжності. Такими розбіжностями відповідач визначив: 1) в декларації країни відправлення №23CZ5800002K89D1H1 від 10.07.2023 року числове значення вартості товару становить 1010354 чеських крон, проте в інвойсі №0010300356 від 10.07.2023 року вартість товару становить 42376 Євро; 2) в інвойсі № 0010300356 від 10.07.2023 року зазначена вартість доставки до кордону в сумі 3 500 крон, що згідно частини 10 статті 58 МКУ є складовою митної вартості товару та додається до ціни, що є фактично сплаченою або підлягає сплаті за оцінювані товари.
Згідно вимог наказу ДМСУ від 01.07.2021 року №476 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України» (далі – Методичні рекомендації №476) та згідно ст.53-54 МКУ декларанту було запропоновано надати в 10-денний термін наступні додаткові документи: - виписку з бухгалтерської документації; - висновок про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією. Згідно п.6 ст.53 декларант за власним бажанням може подавати додаткові наявні документи для підтвердження заявленої ним митної вартості.
Для підтвердження митної вартості декларантом надано: конвертація валют Мінфін від 12.07.2023 року; лист декларанта №12/07/2023 від 12.07.2023 року; лист №12/07-01 від 12.07.2023 року ФОП ОСОБА_1 .
При аналізі додатково наданих документів були виявлені наступні розбіжності: дата конвертації мінфін від 12.07.2023 року не відповідає даті оформлення декларації країни відправлення №23CZ5800002K89D1H1 від 10.07.2012 року. Крім того, при здійсненій конвертації валют отримано 1126381,42 чеських крон, однак в декларації країни відправлення - 1010354 чеських крон. Тобто, декларантом не надано достовірного, документально підтвердженого числового розрахунку митної вартості на оцінюваний товар. Від надання інших додаткових документів, що підтверджують складові митної вартості, декларант відмовився, про що повідомив митницю листом №12/07-01 від 12.07.2023 року та №12/07/2023 від 12.07.2023 року.
Зважаючи на неподання декларантом документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій – четвертій статті 53 МК України, у зв`язку із неможливістю застосування наступних методів визначення митної вартості (методу 2а та методу 2б - з причини відсутності у митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари; методу 2в та методу 2г - з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митного органу та декларанта), митну вартість визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 МК України, рівень митної вартості визначено згідно рівня на подібні товари за ЄАІС, а саме на рівні 3,52 дол. США за МД №UA100330/2023/136665 від 28.03.2023 року.
Також в оскаржуваному рішенні зазначено, що митницею відповідно до положень статей 55, 57 МК України з декларантом проведена письмова консультація щодо вибору методу визначення митної вартості товару.
Товар було випущено у вільний обіг за МД №23UA205140055935U8 від 13.07.2023 року шляхом надання гарантій відповідно до розділу X МК України.
Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що   митний орган не навів доказів того, що документи, подані декларантом, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи з огляду на наступне.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються Митним  кодексом України (далі – МК України), Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.
Статтею 54 Митного кодексу України (далі - МК України) встановлено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості (ч.1).
Відповідно до статей 49, 50 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.
Згідно з частиною першою статті 51, частиною першою статті 52 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу; заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
Як встановлено частиною другою статті 52 МК України, декларант зобов`язаний: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.
Згідно з частинами першою, другою статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Документами, які підтверджують митну вартість товарів, зокрема, є: декларація митної вартості та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.
Згідно з частинами 1 та 2 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості (шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом).
Відповідно до пункту 1 частиною 4 ст. 54 МК України орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки: 1) числового значення заявленої митної вартості; 2) наявності в поданих документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів; 3) наявності в поданих документах відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відповідно до частини третьої статті 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару (частина 4 статті 53 МК України).
Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребуванням додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадках: - якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності; - не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів; - не містять відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Такі сумніви щодо митної вартості товару можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.
Як вказано у пункті 2 ч.4 ст. 54 МК України, орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана.
З наведеного слідує, що правовою підставою для витребування митним органом від декларанта додаткових документів є наявність перелічених у частині 3 статті 53 МК України підстав, про які митний орган зобов`язаний у письмовій формі повідомити декларанта із зазначенням у такому повідомленні конкретних причин за яких заявлена декларантом митна вартість не може бути визнана на основі поданих ним документів.
Вказана норма законодавства спрямована на те, щоб декларант був обізнаний з недоліками (хибами), які виявлені митним органом та які в свою чергу перешкоджають митному органу підтвердити задекларовану митну вартість товарів за яких декларант мав би реальну можливість їх усунути шляхом подання додаткових документів.
Натомість надані декларанту електронні повідомлення стосовно необхідності подання митному органу додаткових документів не містить відомостей щодо правових підстав для витребування таких документі, переліку відомостей, які відсутні у поданих документах, наявність яких є необхідною умовою для підтвердження числового значення складових митної вартості, визначеної позивачем.
За таким повідомленням декларантом було повідомлено відповідача про відсутність можливості надання додаткових документів для підтвердження митної вартості, оскільки всі необхідні документи були надані до МД.
Такі дії митного органу не узгоджуються з положеннями п. 2 ч. 4 ст. 54 МК України та сприяють тому, що декларант, будучи необізнаним стосовно фактичних причин, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана, позбавляється можливості усунути такі розбіжності (недоліки, хиби) на стадії здійснення митного контролю правильності визначення задекларованої ним митної вартості товарів.
Підсумовуючи викладені обставини, колегія суддів дійшла висновку, що на час витребування від позивача додаткових документів, відповідачем не було визначено та не було повідомлено позивача в установленому порядку про наявність хоча однієї із підстав, перелічених у частині третій статті 53 МК України, які могли свідчити про виникнення у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості, у зв`язку з чим пов`язується можливість витребування митним органом додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Стосовно ж правових підстав для винесення митним органом рішення про коригування митної вартості, то частина 1 ст. 55 МК України передбачає, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Частиною 6 ст. 54 МК України передбачено, що орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:
1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунок митної вартості;
2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;
3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;
4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Отже, саме ці вище перелічені випадки і є правовою підставою, визначеною ст. 55 МК України, для винесення рішення про коригування митної вартості.
Натомість, митний орган не зазначив які саме відомості (інформація) щодо складових митної вартості були відсутні в документах, наданих позивачем під час митного оформлення, чи які саме розбіжності, неточності містять подані до митного оформлення документи, та які конкретно документи можуть усунути сумніви митного органу. Також відповідачем не наведено обґрунтованого математичного розрахунку ціни товару за одиницю (із зазначенням конкретних складових цього розрахунку), визначеної митницею в оскаржуваних рішеннях, а лише містяться посилання на те, що надані декларантом документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.
Як підтверджується матеріалами справи, на підтвердження митної вартості товару та обраного методу її визначення, декларант надав митному органу документи, які посвідчують підстави придбання товару, його кількісні та якісні характеристики, цінове та вартісне обґрунтування, а саме: пакувальний лист від 10.07.2023 року; рахунок-проформа №0010350026 від 07.07.2023 року; рахунок-фактура №000300356 від 10.07.2023 року; автотранспортна накладна від 10.07.2023 року №171088; платіжний документ, що підтверджує вартість товару №7 від 10.07.2023 року; рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від 10.07.2023 року №СФ-0000080; прейскурант (прайс-лист) виробника товару від 10.04.2023; розрахунок ціни (калькуляція) від 26.05.2023 року; доповнення до зовнішньоекономічного контракту від 07.07.2023 року №1; контракт №280320222 від 28.03.2022 року; договір про надання послуг митного брокера №03-10/05 від 10.05.2022 року; договір (контракт) про перевезення №10/07/23 від 07.07.2023 року; експортна митна декларація №23CZ5800002K89D1H1 від 10.07.2023 року.
Так, відповідно до п. 2.2. договору поставка товару здійснюється на умовах FCA – Olomouc згідно з правилами Інкотермс – 2010.
В рахунку-фактурі від 10.07.2023 року №0010300356 визначені умови поставки товарів згідно FCA – Olomouc.
Умови поставки Інкотермс- FCA (Free Carrier – Франко перевізник) означають, що відповідальність знімається з вантажовідправника у той момент, коли він передає товар перевізнику, найнятому покупцем. Подальші ризики за транспортування вантажу покупець несе самостійно. При цьому всі експортні формальності і мита повинен здійснити і оплатити продавець, а витрати на доставку та митне оформлення для імпорту залишається на покупцеві.
Визначена у митній декларації №23UA205140055325U0 від 12.07.2023 митна вартість товару у розмірі 1738116,79 грн. (еквівалентно 43272,26 євро) включає вартість товару (42376 євро) і вартість витрат на транспортування товару до кордону України 36000,00 грн. (еквівалентно 896,2581 євро), та підтверджена всіма необхідними документами, наданими декларантом.
Також, суд апеляційної інстанції зазначає, що митна декларація країни відправлення в розумінні частини другої статті 53 МК України не є документом, який підтверджує митну вартість товарів, натомість відповідно до частини шостої статті 53 МК України її декларант може подати за власним бажанням. Також копію митної декларації країни відправлення декларант або уповноважена ним особа подає на письмову вимогу митного органу за наявності умов, визначених частиною третьою статті 53 МК України.
Розбіжності у вартості товару в євро, зазначеній в інвойсах, та у деклараціях країни експорту, яка зазначена в чеських кронах (при конвертації валют), не може бути підставою для коригування митної вартості з огляду на те, що відповідно до пункту 4.1 контракту від 19.04.2022 року №19/04/2022 валютою платежів за цим договором є Євро.
Аналізуючи наведене, колегія суддів зазначає, що відповідач не довів належними доказами обставин відносно наявності у відповідача хоча однієї із підстав, перелічених у частині третій статті 53 МК України, які могли свідчити про виникнення у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості, про яку в установленому порядку був би повідомлений позивач,  що в подальшому могло б бути правовою підставою для витребування митним органом додаткових документів у декларанта. 
Колегія суддів зазначає, що прямого зв`язку між відомостями, відображеними у платіжному документі щодо сплаченої суми  та договірною (яка є одночасно і митною) вартістю товару немає, а відтак не може поставити під сумнів достовірність інших доказів, які прямо свідчать про митну вартість товару.
Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідачем безпідставно, в порушення статті 58 Митного кодексу України, здійснено визначення митної вартості імпортованого товару, який застосовано без достатніх на те підстав, та з порушенням порядку визначення митної вартості товару за резервним методом.
З огляду на вказані обставини колегія суддів дійшла висновку, що зміст оскаржених рішень не відповідає вимогам пунктів 2 та 4 ст. 55 МК України та є такими, що прийняті в порушення виключного переліку правових підстав, визначених ч. 6 ст. 54 МК України, за наявності яких відповідач вправі був приймати відповідне рішення.
Враховуючи вищенаведені норми закону та обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком суду попередньої інстанції, про те, що відповідачем не доведено обставин, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного декларантом позивача розрахунку митної вартості товарів, а інших обставин, які б впливали на рівень задекларованої позивачем митної вартості товарів не встановлено, через що позовні вимоги є підставними та обґрунтованими, та підлягають задоволенню.
Крім цього, згідно із ч. 2 ст. 6 КАС України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.
Так, у п. 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
З огляду на наведене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.
Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

                                                  П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Волинської митниці залишити без задоволення, рішення Волинського окружного адміністративного суду від 06 березня 2024 року у справі №140/26654/23 – без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	Л. Я. Гудим 	
судді	 	В. Я. Качмар 	
 	 	С. М. Кузьмич