Номер провадження: 22-ц/813/4996/24 
Справа № 523/21623/23
Головуючий у першій інстанції Бузовський В.В.
Доповідач Лозко Ю. П.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21.05.2024 року                                                         м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних 
справах:
головуючого - Лозко Ю.П.,
суддів: Кострицького В.В., Назарової М.В., 
розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників справи
апеляційну скаргу ОСОБА_1 
       на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 28 лютого 2024 року
у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВВС-Факторинг» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором
                                        встановив:
У грудні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ВВС-Факторинг» звернулося до суду з вказаним вище позовом у якому просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у розмірі 31816,80 грн, збитки завдані інфляцією у розмірі 610,74 грн, три проценти річних у розмірі 188, 20 грн.
Позовна заява обґрунтована тим, що 22 лютого 2021 року між ТОВ «ФК «Арагон» (далі – Первісний кредитор) та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №6668689, за умовами якого позивач надав відповідачці у тимчасове платне користування грошові кошти в сумі 3000 грн строком на 30 днів зі сплатою відсотків від суми кредиту за кожний день користування кредитом, починаючи з першого дня надання суми кредиту та до закінчення строку на який надавався кредит.
Зазначений вище кредитний договір укладено у формі електронного документа та підписаний відповідачкою за допомогою електронного підпису одноразовим персональним ідентифікатором НОМЕР_1 , який направлено відповідачці 22 лютого 2021 року на мобільний телефон, вказаний нею у заяві на отримання грошових коштів та введено позичальницею у відповідне поле на сайті первісного кредитора 22 лютого 2021 року о 12:27 год. 
Первісний кредитор свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачці кредит у розмірі 3000 грн, шляхом перерахування грошових коштів на банківську карту № НОМЕР_2 , що належить відповідачці та підтверджується документально.
05 серпня 2021 року між ТОВ «ФК «Арагон» та ТОВ «ВВС-Факторинг» укладено договір про надання фінансових послуг факторингу № 05/08.2021 відповідно до умов якого до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідачки.
Відповідно до реєстру боржників права вимоги до яких відступаються, сума та підстава заборгованості від 05 серпня 2021 року до позивача перейшло право вимоги за зобов`язаннями відповідача за кредитним договором в сумі 11288 грн, з яких 3000 грн – сума заборгованості за основною сумою боргу, 774 грн – сума простроченої заборгованості, 7506 грн – сума простроченої заборгованості по підвищеним відсоткам. 
Відповідачка взяті на себе зобов`язання не виконує, не сплачує гроші на погашення кредиту та сплату процентів за користування кредитом, у зв`язку з чим станом на 10 жовтня 2023 року загальна сума заборгованості за кредитним договором становить 31816,80 грн, яка складається з: 11280 грн – розмір заборгованості на дату відступлення права вимоги, 20536,80 – сума нарахованих відсотків станом на 10 жовтня 2023 року.
Крім того, на підставі ч.2 ст. 625 ЦК України, відповідачка має відшкодувати на користь позивача: збитки завдані інфляцією за період з 05 серпня 2021 по 24 лютого 2022 року у розмірі 610,74 грн; три проценти річних від простроченої суми за період з 05 серпня 2021 по 24 лютого 2022 року у розмірі 188,20 грн.
Окрім судових витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору у розмірі 2147,20 грн, позивач також просив суд відшкодувати витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4900 грн.
Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 28 лютого 2024 року позов ТОВ «ВВС-Факторинг» задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ВВС-Факторинг» суму боргу за договором кредиту № 6668689 від 22 лютого 2021 року в сумі 31 816,80 грн, в тому числі: тіло кредиту 3 000 грн, проценти за зниженою ставкою 774 грн, проценти за стандартною процентною ставкою 28 042,80 грн, інфляційні втрати в розмірі 610,74 грн, 3% річних в розмірі 188,20 грн, судовий збір в розмірі 2174,20 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4 900 грн.
Не погодившись з вказаним вище рішенням суду, ОСОБА_1 звернулася з апеляційною скаргою у якій просить скасувати рішення Суворовського районного суду 
м. Одеси від 28 лютого 2024 року та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ТОВ «ВВС-Факторинг» у повному обсязі, посилаючись на те, що договір про надання позики №66686989 від 22 лютого 2021 року не містить ознак кредитного договору, копія цього договору, додана до позову не містить її підпису, також відсутній її підпис і у паспорті споживчого кредиту та графіку платежів, що на думку скаржниці свідчить про те, що її не було ознайомлено з умовами кредитування.
Крім того, позивачем не надано первинних бухгалтерських документів, які б підтверджували факт перерахування кредитних коштів на рахунок скаржниці, тому докази надання кредиту відсутні, як і не надано позивачем доказів на підтвердження часткового погашення нею кредитної заборгованості. 
Скаржниця росить врахувати, що позивач у позові посилається на правила надання грошових коштів, проте у матеріалах справи відсутні докази того, що які б підтверджували, що саме з цими правилами вона ознайомлювалася при укладенні договору.
Заявлені позивачем вимоги про стягнення з неї заборгованості за відсотками не ґрунтуються на умовах договору і розрахунку, доданому позивачем до позову, у той час як інший належний розрахунок, який би узгоджувався з умовами кредитного договору, у матеріалах справи відсутній та позивачем не надано. Розмір нарахованих відсотків значно перевищує розмір заборгованості за кредитом.
Також скаржниця звертає увагу, що позовна заява не відповідає вимогам ст. 175 ЦПК України, оскільки у ній не зазначено відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору, а також підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав. 
Скаржниця вважає, що зверненню позивача до суду, мало передувати ініціювання позивачем врегулювання спору у досудовому порядку, шляхом надіслання на адресу відповідачки вимоги про сплату заборгованості.
На вказану апеляційну скаргу, «ВВС-Факторинг» подало відзив у якому посилаючись на законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, просить апеляційну скаргу 
 ОСОБА_1 залишити без задоволення, а оскаржуване рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 28 лютого 2024 року без змін, з підстав викладених у відзиві.
       Згідно із ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Пунктом 1 частини 6 статті 19 ЦПК України визначено, що малозначними є справи у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).
Приписами п.1 ч.1 ст.176 ЦПК України регламентовано, що ціна позову визначається у позовах про стягнення грошових коштів — сумою, яка стягується.
Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 20 травня 2024 року, розгляд цієї справи призначено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи, з огляду на те, що позовні вимоги мають виключно майновий характер, та справа є малозначною в силу вимог закону, оскільки ціна позову (32615,74 грн) не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб на момент подачі позову 
(268400 грн).
Заслухавши суддю — доповідача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Вказаним вимогам оскаржуване рішення суду відповідає не в повній мірі, з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлені та підтверджується матеріалами справи такі обставини.
22 лютого 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Арагон» та ОСОБА_1 укладено в електронній формі договір №6668689, за умовами якого відповідачка отримала кредит у розмірі 3000 грн строком на 30 днів до 24 березня 2021 року (включно) від дати отримання позичальницею кредиту, але не більше 30 днів, зі зниженою процентною ставкою 0,86% від суми кредиту за кожен день користування кредитом, яка застосовується на період строку надання кредиту, зазначеного в п. 3.1. цього договору; стандартною процентною ставкою 2,3 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом, яка застосовується у межах строку надання кредиту, вказаного в п. 3.1. цього договору, якщо позичальник не виконав умови, передбачені п. 4.1 даного договору (п.п. 2.1.,3.1.,4.1.,4.2 Договору) (а.с. 33-37).
Кредит надається позичальнику шляхом безготівкового перерахування суми кредиту на рахунок платіжної картки позичальника, зареєстрованої позичальником для цієї цілі у особистому кабінеті на сайті кредитодавця. Датою отримання кредиту позичальником вважається дата зарахування відповідної суми на рахунок платіжної карти позичальника, зареєстрованої позичальником у особистому кабінеті і на сайті кредитодавця (п.п. 3.3, 3.4).
Дія цього договору припиняється після закінчення строку, визначеного п.3.1 цього Договору (п. 11.2.1).
Підписуючи цей договір, позичальник засвідчує, що: кредитодавець в додатку №1 «Графік платежів», який є невід`ємною частиною договору позики, надав позичальнику детальний розпис сукупної вартості кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх послуг, інших фінансових зобов`язань позичальника, зазначивши повну інформацію, надання якої вимагається законодавством України; він до підписання цього договору ознайомлений із правилами надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «ФК «Арагон», повністю їх розуміє, погоджується з ними і зобов`язується неухильно дотримуватися, повний текст яких розміщено на сайті кредитодавця (п.п. 11.4.4, 11.4.5).
       Вказаний кредитний договір підписаний відповідачкою за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором UA621529.
У наведений вище спосіб, відповідачкою також підписано графік платежів, який є додатком №1 до кредитного договору (а.с. 38).
Відповідно до інформаційної довідки, виданої ТОВ «Платежі Онлайн» 22 лютого 2021 року за номером картки НОМЕР_2 (банк-емітент А-Банк) було перераховано грошові кошти у розмірі 3000 грн у якості видачі кредиту за договором 6668689 (а.с.39).
05 серпня 2021 між ТОВ «ФК «АРАГОН» та ТОВ «ВВС-Факторинг» укладено договір про надання фінансових послуг факторингу N 05/08.2021, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «АРАГОН» відступило ТОВ «ВВС-Факторинг»  усі права вимоги за грошовими зобов`язаннями, які виникли та існують на дату укладення цього договору та визначені в додатку N 1 до даного договору, в тому числі і до боржниці ОСОБА_1 , яка станом на 05 серпня 2021 року (дата укладення договору факторингу) мала заборгованість за кредитним договором N 8745832 від 22 лютого 2021 року у розмірі 11 280 грн, з яких 3 000 грн - прострочена заборгованість по основному боргу (тіло кредиту), 765 грн - прострочена заборгованість по відсоткам, 7170 грн - прострочена заборгованість по підвищеним відсоткам (а.с.40-43,49)
Станом на 10 жовтня 2023 року відповідачка ОСОБА_1 не виконала своїх зобов`язань перед кредитором, у зв`язку з чим за розрахунком позивача має заборгованість у розмірі 31816,80 грн, яка складається з наступного: 11 280 грн - сума заборгованості на дату відступлення прав вимоги, та 20536,80 грн - сума нарахованих відсотків за період з 05 серпня 2021 року по 10 жовтня 2023 року, та збитки від інфляції у розмірі 610,74 грн та три проценти річних у розмірі 188,20 грн за період з 05 серпня 2021 року по 24 лютого 2024 року.
Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив із того, що отримавши кредитні грошові кошти, ОСОБА_1  належним чином не виконала умови договору, внаслідок чого позивачем, була нарахована заборгованість, яка підлягає стягненню з відповідачки у повному обсязі. 
Щодо таких висновків суду першої інстанції, апеляційний суд зауважує про таке.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку (ч. 1ст. 207 ЦК Українив редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України "Про електронну комерцію".
У статті 3 Закону України "Про електрону комерцію" зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Пунктами 5,6,12 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про електрону комерцію" встановлено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додається до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним із моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України "Про електронну комерцію").
Правилами ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію" регламентовано, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205,207 ЦК України).
Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.
Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі "логін-пароль", або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.
При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину тощо) вказується особа, яка створила замовлення.
Юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму (ст. 8 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг").
Відповідно до частини першо їстатті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
З матеріалів справи убачається, що кредитний договір №6668689 від 22 лютого 2021 року та графік платежів, який є додатком до цього договору, укладені сторонами в електронній формі та підписано відповідачкою електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатору, а тому доводи скаржниці про те, що зазначені вище документи вона не підписувала, колегія суддів відхиляє. З урахуванням викладеного, аргументи скаржниці про те, що вона не була ознайомлена з істотними умовами кредитного договору також є безпідставними.
Твердження скаржниці про те, що позивачем не надано доказів на підтвердження факту отримання нею кредитних коштів, спростовуються матеріалами справи з яких убачається, що на виконання умов кредитного договору первинний кредитор перерахував відповідачці у безготівковій формі за вказаними нею реквізитами грошові кошти у розмірі 3000 грн, що підтверджується довідкою, виданої ТОВ «Платежі Онлайн» і ця обставина скаржницею, усупереч ст. 12,81 ЦПК України не спростована.
Щодо доводів апеляційної скарги про невідповідність позовної заяви вимогам 
ст. 175 ЦПК України, з підстав викладених у апеляційній скарзі, колегія суддів зауважує, що у тексті позовної заяви позивачем зазначено, що заходи досудового врегулювання спору ним не проводилися, а тому ці аргументи відповідачки є безпідставними. Як і не заслуговують на увагу твердження скаржниці про те, що зверненню позивача із позовом мало передувати ініціювання ним питання про врегулювання спору у досудовому порядку, оскільки це є правом, а не обов`язком позивача. 
Сама по собі та обставина, що у позові не зазначено про те, що позивачем не подано іншого позову до відповідачки з тим самим предметом та з тих самих підстав, за умови відсутності доказів, які б свідчили про протилежне, не утворює правових (юридичних) наслідків, та не може слугувати окремою підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.
Надаючи оцінку доводам скаржниці щодо необґрунтованості розрахунків, зроблених позивачем за користування кредитом, дослідивши докази, надані позивачем в обґрунтування заявлених позовних вимог, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ "ВВС-Факторинг" заборгованості за тілом кредиту у розмірі 3 000 грн, тобто ті, які були фактичні отримані, однак не повернуті грошові кошти та заборгованість за відсотками у розмірі 774 грн, як то передбачено умовами кредитного договору та графіком платежів.
Водночас, колегія суддів зауважує, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.
Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі N 444/9519/12 (провадження N 14-10цс18).
Отже, вимоги про сплату процентів, які нараховані поза межами строку кредитного договору є безпідставними, оскільки право позивача нараховувати проценти припинилось зі спливом строку дії кредитного договору.
З огляду на наведене, не підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення з відповідачки простроченої заборгованості по підвищеним відсоткам у розмірі 7170 грн (нараховані з 25 березня 2021 по 05 серпня 2021 року) та проценти у розмірі 20536,80 грн (нараховані з 05 серпня 2021 року по 10 жовтня 2023 року), оскільки вони нараховані поза межами строку дії кредитного договору, який закінчився 24 березня 2021 року. 
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.
Згідно з п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
За таких обставин з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню інфляційні втрати, за період з 05 серпня 2021 року (у межах заявлених позовних вимог) по 23 лютого 2022 року у розмірі - 239,89 грн, враховуючи показники індексу споживчої інфляції в Україні за вказаний період, виходячи з розрахунку: IIc (99,80 : 100) x (101,20 : 100) x (100,90 : 100) x (100,80 : 100) x (100,60 : 100) x (101,30 : 100) x (101,60 : 100) = 1.06356463; 3 774 (сума заборгованості) x 1.06356463- 3774 = 239,89 грн.
Крім того, відповідно до зазначених вище вимог закону, з відповідачки на користь позивача також підлягає стягненню 3% за період з 05 серпня 2021 року по 23 лютого 2022 року у розмірі 62,97 грн (3774 x 3 % x 203: 365: 100).
Відповідно до ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
За положеннями ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Підсумовуючи викладене вище, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідачки підлягає частковому задоволенню, а оскаржуване рішення суду потрібно змінити, зменшивши суму, що підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача з 
32615,74 грн до 4076,86 грн.
Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Зважаючи на наведені вище висновки апеляційного суду, про часткове задоволення позову, що становить 12,5% від загальної ціни позову, тому стягнутий з відповідачки на користь позивача судовий збір підлягає зменшенню з 2174,20 грн до 271,77 грн, як і витрати на правову допомогу з 4900 грн до 612,5 грн, тобто пропорційно задоволеним позовним вимогам.
З огляду на те, що апеляційну скаргу відповідачки задоволено частково, та у задоволенні позовних вимог відмовлено на 87,5% від ціни позову, то судовий збір, сплачений ОСОБА_1 за подання апеляційної скарги підлягає стягненню з ТОВ «ВВС-Факторинг» у розмірі 2817,93 грн. 
Керуючись ст. ст. 367,374,376,382-384 ЦПК України
        постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1  задовольнити частково.
Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 28 лютого 2024 року змінити, зменшивши стягнуту з ОСОБА_1  на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВВС-Факторинг» заборгованість за кредитним договором № 6668689 від 22 лютого 2021 року з 32615,74 грн до 4076,86 грн, суму судового збору з 2174,20 грн до 271,77 грн, та судові витрати на професійну правничу допомогу з 4900 грн до 612,5 грн.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ВВС-Факторинг» (ЄДРПОУ 37686875) на користь ОСОБА_1  (РНОКПП НОМЕР_3 ) судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 2817,93 грн.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий                                                          Ю.П. Лозко

Судді:                                                          В.В. Кострицький

М.В. Назарова