ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
03 червня 2024 року           справа №243/136/24 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Компанієць І.Д., суддів: Гаврищук Т.Г., Геращенка І.В.,
за участі секретаря судового засідання Азарової К.В.,
представника відповідача Кошевського В.С.,
розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) на рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 26 лютого 2024 року у справі № 243/136/24 (головуючий І інстанції Сидоренко І.О.) за позовом ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

                                          ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив:
- визнати протиправною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії АА № 00016196 від 20.12.2023. 
В обґрунтування позову зазначив, що відповідно до постанови встановлено, 19.12.2023 о 22-30 год. за адресою: М-30, км 823+336 (М-04, км 60+100), Кіровоградська область, автомобіль марки MAN TGS 24.440, д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_2 , рухався із перевищенням нормативних параметрів, зазначених п. 22.5 Правил дорожнього руху України, з перевищенням загальної маси транспортного засобу на 5,638% (2,255 тон), при нібито дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон.
Постанова є протиправною, оскільки в ній визначено інформацію лише щодо транспортного засобу - MAN TGS 24.440, д.н.з. НОМЕР_1 .
Також в постанові визначені результати автоматичної фіксації транспортного засобу на момент вчинення адміністративного правопорушення фактичні зафіксовані параметри транспортного засобу: кількість вісей – 6, спарені колеса – 3 вісі, відстань між вісями 1-2: 2820, 2-3: 1080, 3-4: 5750, 4-5: 1310, 5-6: 1320, навантаження на вісь 1 - 6650, 2 - 5600, 3 -10600, 4 - 7550, 5 - 8100, 6 - 8450, загальна маса 46950 кг.
Згідно свідоцтва НОМЕР_2 про реєстрацію транспортного засобу MAN TGS 24.440, д.н.з. НОМЕР_1 повна маса транспортного засобу 23000 кг, маса без навантаження 7955 кг, особливі відмітки – спеціальний вантажний сідловий тягач.
Цей транспортний засіб – вантажний сідловий тягач – рухався з напівпричепом, н/пр. контейнеровозом марки KOEGEL SN 24, держаний номер НОМЕР_3 .
Проте, в постанові не зазначена інформація про рух вантажного сідлового тягача з напівпричепом.
Відповідачем не досліджено питання, який саме причеп, напівпричіп або інший причіпний пристрій використовувався у даному випадку.
При цьому при притягненні позивача до адміністративної відповідальності, відповідач не керувався вимогами щодо габаритно – вагових параметрів, встановлених п. 22.5 ПДР України для контейнеровозів, що фактично призвело до помилкового висновку про перевищення допустимих габаритно – вагових параметрів транспортного засобу.
Оскільки транспортний засіб MAN TGS 24.440, д.н.з. НОМЕР_1 рухався із спеціальним напівпричепом, держаний номер НОМЕР_3 , для якого встановлена гранична відмітка ваги – 44 тони, у діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 132-1 КУпАП.
Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 26 лютого 2024 року позов задоволено.
Скасовано постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, серії АА № 00016196 від 20.12.2023, винесену відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 2 ст. 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 8500,00 грн.
Закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 2 ст. 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань з Державної служби України з безпеки на транспорті на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 536,80 гривень, судові витрати на оплату професійної правничої допомоги у сумі 4000 гривень.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просив скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.
Обґрунтування апеляційної скарги.
Нова редакція пункту 22.5 ПДР визначає, що рух транспортних засобів та їх составів автомобільними дорогами державного значення допускається у разі, коли їх параметри фактичної маси не перевищують 44 т виключно для трьохвісних автомобілів (тягачів) з двовісним або трьохвісним напівпричепом (контейнеровоз), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра.
Проте, суд першої інстанції застосував до спірних правовідносин редакцію пункту 22.5 ПДР, яка втратила чинність.
Із матеріалів справи вбачається, що порушення стосуються саме нормативних вагових параметрів в аспекті перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм.
Вказані відомості містяться у інформаційній картці автоматичного пункту габаритно-вагового контролю, сформованій автоматичним пунктом при фіксації адміністративного правопорушення, вчиненого позивачем, які використовувались відповідачем при розгляді справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.
Постановою АА № 00016196 від 20.12.2023 зафіксовано фактичні параметри транспортного засобу. Так, встановлено, що: кількість вісей - 6 шт.; спарені колеса - 3 вісь; відстань між вісями 1-2: 2820 мм, 2-3: 1080 мм, 3-4: 5750 мм, 4-5: 1310 мм; 5-6: 1320 мм; навантаження на вісь 1 - 6650 кг, 2 - 5600 кг, 3 – 10600 кг, 4 - 7550 кг, 5 - 8100 кг; 6 - 8450 кг; загальна маса - 46950 кг.
Перевищення нормативних вагових параметрів транспортного засобу, визначених пунктом 22.5 ПДР України, було встановлено із врахуванням допустимої похибки вагового комплексу, як передбачено ДСТУ OIML R 134-1:2010 (OIML R 134-1:2006, IDT).
Згідно інформаційної карти габаритно-вагового контролю за постановою АА № 00016196 від 20.12.2023, загальна маса транспортного засобу склала 46950 кг, тобто з перевищенням нормативних параметрів навантаження( з урахуванням похибки пристрою) на 5.638% (2.255 тон),
Отже, розрахунок відсоткового перевищення загальної маси виглядає так: (46950 - 40000 - 10%*46950)/40000)*100% = 5,638%.
Крім того, суд першої інстанції не врахував, що транспортний засіб перевозив вантаж у напівпричепі – контейнеровозі, однак не у контейнерах або в змінних кузовах, як це передбачено нормативним актом.
Доказів перевезення контейнеру відповідачем не зафіксовано, а позивачем не надано, тому відсутні підстави для застосування вагових норм в розмірі 44 т, що помилково не врахував суд.
Суд першої інстанції безпідставно, без врахування принципів пропорційності, стягнув з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу в розмірі 4000 грн.
Враховуючи режим роботи суддів та працівників апарату Першого апеляційного адміністративного суду з часу введення на території України правового режиму воєнного стану, з метою збереження життя та здоров`я, а також забезпечення безпеки суддів та працівників апарату суду, дана постанова прийнята колегією суддів за умови наявної можливості доступу колегії суддів до матеріалів адміністративної справи. 
Представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги.
Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників судового процесу, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановив наступне.
Встановлені судами обставини справи.
20 грудня 2023 року головним спеціалістом відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті, Василенко І.В., складено постанову серії АА № 00016196 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП – накладення адміністративного стягнення - штрафу в розмірі 8500,00 грн..
В постанові зазначено, що на підставі відомостей з матеріалів інформаційного файлу, створеного системою за допомогою технічних засобів WIM 12.12, встановлено, що 19.12.2023 о 22 год. 30 хв. за адресою: М-30, км 823+336 (М-04, км 60+100), Кіровоградська обл., автоматичним пунктом фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті зафіксовано транспортний засіб MAN TGS 24.440, д.н.з. НОМЕР_1 , належний ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 . Відповідальна особа допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 ПДР України. Перевищення загальної маси транспортного засобу на 5,638 % (2.255 тон), при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон. 
Згідно результатів автоматичної фіксації транспортного засобу в момент учинення адміністративного правопорушення, виміряна з урахуванням похибки загальна маса транспортного засобу склала 42255 кг.
Фактично зафіксовані параметри ТЗ: кількість вісей 6 шт; спарені колеса – 3 вісь; навантаження на вісь 1 – 6650 кг, 2 – 5600 кг, 3-10600 кг, 4 – 7550 кг, 5 – 8100 кг, 6- 8450 кг; загальна маса – 46950 кг.
До постанови по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 додано файли фото фіксації транспортного засобу MAN TGS 24.440, д.н.з. НОМЕР_1 , які були здійсненні 19.12.2023 о 22 год. 30 хв. технічним засобом WIM 12.12.
Вимірювальним обладнанням автоматичного пункту проведено точне вимірювання габаритно-вагових параметрів транспортного засобу MAN TGS 24.440, д.н.з. НОМЕР_1 , за результатами якого встановлено, що відповідальною особою допущено рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 Правил дорожнього руху, а саме: загальної маси транспортного засобу на 5,638% (2.255 тон).
Згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , ОСОБА_2 є власником транспортного засобу марки MAN, комерційний опис TGS 24.440, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_5 , повна маса 23000 кг, маса без навантаження 7955 кг, колір: синій, особливі відмітки – спеціалізований вантажний сідловий тягач.
Також, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_6 , ОСОБА_2 є власником транспортного засобу марки KOEGEL, комерційний опис SN 24, реєстраційний номер НОМЕР_7 , ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_8 , повна маса 36800 кг, маса без навантаження 4000 кг, колір: синій, особливі відмітки – спеціалізований напівпричіп, н/пр контейнеровоз.
З роздрукованих файлів фотофіксації вбачається, що 19.12.2023 о 22-30 год. автомобіль MAN TGS 24.440, д.н.з. НОМЕР_1 , проїжджаючи крізь автоматичний пункт контролю, їхав з напівпричепом з контейнером, який не був зафіксований технічним засобом контролю, оскаржувана постанова та надана відповідачем інформаційна картка габаритно-вагового контролю не містять відомостей про спеціалізований напівпричіп, н/пр контейнеровоз, який був приєднаний до сідлового тягачу MAN TGS 24.440, д.н.з. НОМЕР_1 .
Суд першої інстанції, задовольняючи позов, виходив з того, що відповідачем не доведено вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 132-1 КУпАП.
Оцінка суду.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з частиною п`ятою статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
На підставі частини другої статті 29 Закону України «Про дорожній рух», з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до пункту 1.9 ПДР України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Згідно з підпунктом «б» пунктом 22.5 ПДР рух транспортних засобів та їх составів допускається у разі, коли їх параметри не перевищують фактичної маси: трьохвісний автомобіль (тягач) з двовісним або трьохвісним напівпричепом (контейнеровоз), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра – максимальне значення для автомобільних доріг державного значення -44 т.
Рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоча б один з їх габаритних та/або вагових параметрів перевищує нормативи, визначені цим пунктом, здійснюється відповідно до Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 р. № 30 “Про проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами” (…)
Рух транспортних засобів та їх составів, фактична маса та навантаження на вісь яких перевищують параметри, визначені підпунктами “б” та “в” цього пункту, у разі перевезення подільних вантажів забороняється.
На підставі частини другої статті 132-1 КУпАП перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами - тягне за собою накладення штрафу в розмірі: п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно (…).
Відповідно до частини першої статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно зі статтею 280 КУпАП посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язана з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.
На підставі пункту 1 статті 247 КУпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Як визначено статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Таким чином, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення. 
Під складом адміністративного правопорушення розуміється встановлена в адміністративно правових нормах відповідною статтею Особливої частини КУпАП сукупність ознак, які визначають громадську небезпечність, винність, протиправність вчинку, що призводить до застосування адміністративно-правових санкцій. До складу правопорушення входять: об`єкт правопорушення; об`єктивна сторона правопорушення; суб`єкт правопорушення; суб`єктивна сторона правопорушення. Відсутність хоча б одного з елементів складу виключає правову відповідальність.
Як свідчать матеріали справи, згідно інформаційної карти габаритно-вагового контролю за постановою АА № 00016196 від 20.12.2023, загальна маса транспортного засобу скала 46950 кг.
Розрахунок відповідачем відсоткового перевищення загальної маси здійснено наступним чином: (46950 - 40000 - 10%*46950)/40000)*100% = 5,638%.
Таким чином, відповідачем встановлено перевищення нормативних параметрів навантаження( з урахуванням похибки пристрою) на 5.638% (2.255 тон) від дозволеної максимально фактичної маси 40 тон.
Між тим , роздруковані файли фотофіксації свідчать, що 19.12.2023 о 22-30 год. автомобіль MAN TGS 24.440, д.н.з. НОМЕР_1 , проїжджаючи крізь автоматичний пункт контролю, їхав з напівпричепом з контейнером, який не був зафіксований технічним засобом контролю.
При цьому постанова та надана відповідачем інформаційна картка габаритно-вагового контролю не містять відомостей про спеціалізований напівпричіп, н/пр контейнеровоз, який був приєднаний до сідлового тягачу MAN TGS 24.440, д.н.з. НОМЕР_1 .
Отже, розрахунок відповідачем відсоткового перевищення загальної маси повинно було здійснюватися від дозволеної максимально фактичної маси 44 т, а не 40 т.
Таким чином, відповідачем достеменно не встановлено в діях відповідача склад адміністративного правопорушення, встановленого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, а саме перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами від 5% до 10% включно.
Відповідно до Порядку фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2019 року № 1174, в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 16 червня 2021 р. № 623, (Порядок № 1174) на який посилається відповідач, державний контроль на автомобільному транспорті може здійснюватися, у тому числі, в автоматичному режимі шляхом встановлення на автомобільних дорогах автоматичних пунктів - комплексів технічних засобів, автоматичного визначення вагових, габаритних та інших параметрів транспортного засобу в русі, визначених пунктом 12 цього Порядку, з одночасною його фотозйомкою, відеозаписом (за наявністю) та ідентифікацією за державним реєстраційним номером.
Зокрема, пункт 12 Порядку № 1174 передбачає, що автоматичний пункт може забезпечувати фіксацію та розпізнавання державних номерних знаків транспортного засобу, причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/або заднього державного номерного знаку транспортного засобу). 
Порядком № 1174 передбачено, що автоматичним пунктом може фіксуватись: загальний вигляд транспортного засобу (вигляд збоку) в момент проїзду через автоматичний пункт (оглядова фотографія транспортного засобу, на якій відображені його контури та кількість осей), про що зазначено в п.12 Порядку № 1174.
Проте, ідентифікації за державним реєстраційним номером напівпричепу-контейнеровозу, внаслідок якої відповідачу стало б відомо, що напівпричіп є контейнеровозом, автоматичний пункт взагалі не здійснив, а ідентифікував лише сідловий тягач.
З огляду на викладене, постанова не містить розкриття об`єктивної сторони правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, що унеможливлює її віднесення до порушень з перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами, а тому, відповідачем не доведено наявність в діях позивача складу вказаного адміністративного правопорушення.
Відповідачем не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували вину позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, за викладених в оскаржуваній постанові про притягання до адміністративної відповідальності обставин.
Тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про скасування постанови Державної служби України з безпеки на транспорті в справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі серії АА № 00016196 від 20.12.2023 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП та закриття провадження у справі.
Щодо стягнення судових витрат на правничу допомогу суд зазначає наступне.
Позивач в позовній заяві просив стягнути з відповідача понесені судові витрати, попередній (орієнтовний) розрахунок яких складає: витрати на судовий збір в сумі 536,80 грн., витрати на правову допомогу у розмірі 4000,00 грн.
При цьому матеріали справи не містять жодних документів на підтвердження витрат на правничу допомогу.
Приписами частини першої статті 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Згідно з частинами першою та третьою статті 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.
На підставі частини сьомої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Компенсація витрат на професійну правничу допомогу здійснюється у порядку, передбаченому статтею 134 Кодексу адміністративного судочинства України, яка не обмежує розмір таких витрат.
На підставі пункту першого частини третьої статті 134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Згідно з частиною четвертою статті 134 КАС України -для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до частини п`ятої статті 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Частиною сьомою статті 134 КАС України визначено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідач посилається на неспівмірність витрат на правничу допомогу, які стягнуті на користь позивача.
Між тим, позивачем не надано доказів здійснених ним витрат необхідних для надання правничої допомоги (договору, акту виконаних робіт, квітанцій, чеків тощо).
Отже витрати на правову допомогу на користь позивача не підлягають стягненню внаслідок відсутності доказів їх понесення, тому суд першої інстанції безпідставно стягнув витрати на правничу допомогу в розмірі 4000 грн.
Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до положень частини першої статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального або порушення норм процесуального права.
Здійснюючі апеляційний розгляд справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, що обумовлює часткове задоволення апеляційної скарги, зміну рішення з виключенням стягнення на користь позивача витрат на правничу допомогу в розмірі 4000 грн.
В іншій частині рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для її задоволення та скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.
Відповідно до частини третьої статті 272 КАС України судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтями 273-277, 282-286 цього Кодексу, набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.
Керуючись статтями 308, 310, 315, 316, 317, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                     ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) на рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 26 лютого 2024 року у справі № 243/136/24 – задовольнити частково.
Рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 26 лютого 2024 року у справі № 243/136/24 – змінити.
Абзац п`ятий резолютивної частини рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 26 лютого 2024 року у справі № 243/136/24 – виключити.
В іншій частині рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 26 лютого 2024 року у справі № 243/136/24 – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 03 червня 2024 року є остаточною та відповідно до частини третьої статті 272 КАС України касаційному оскарженню не підлягає.
Повне судове рішення складено 03 червня 2024 року.

Головуючий суддя                                                            І.Д. Компанієць

Судді                                                                                Т.Г. Гаврищук

                                                                                І.В. Геращенко