Дата документу 15.05.2024 Справа № 336/6396/22

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 22-ц/807/1062/24                 Головуючий у 1-й інстанції: Дацюк О.І.
Є.У.№ 336/6396/22                         Суддя-доповідач: Кочеткова І.В.

ПОСТАНОВА
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2024 року                                                м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

головуючої:         Кочеткової І.В.,
суддів:                 Гончар М.С.,
                        Трофимова Д.А., 
секретар:                 Волчанова І.М., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , треті особи без самостійних вимог на предмет спору: Шевченківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , про виключення відомостей про батьківство з акту про народження дитини,
за апеляційною скаргою  ОСОБА_4  на додаткове рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 05 грудня 2023 року,
В С Т А Н О В И В:
У листопаді 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_4 про виключення відомостей про батьківство з акту про народження дитини.
Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 14 листопада 2023 року, залишеним без змін постановою Запорізького апеляційного суду від 02 квітня 2024 року, позов задоволено повністю.
Виключено з актового запису про народження ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого 29 березня 2022 року Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Дніпро) за номером 197, запис про ОСОБА_7 як про батька дитини.
Зобов`язано Шевченківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) внести вищезазначені зміни до актового запису про народження ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1984,80 гривень.
21 листопада 2023 року представником позивачів подано заяву про ухвалення додаткового рішення у справі та стягнення з відповідачки судових витрат, а саме: вартості проведення експертизи в сумі 9762,40 грн. та витрат на правничу професійну допомогу в сумі 40 000 грн.
Додатковим рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 05 грудня 2023 року заяву представника позивачів адвоката Баришнікова А.Г. про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі задоволено часткового.
Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 40 000 грн.
У стягненні витрат, пов`язаних із проведенням експертизи, відмовлено.
Не погоджуючись з додатковим рішенням суду, 04 квітня 2024 ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись напорушення норм процесуального права, просила додаткове рішення суду скасувати, та відмовити в задоволенні стягнення витрат на професійну правничу допомогу. 
Зазначає, що у порушення норм процесуального права, вона не була повідомлена належним чином про розгляд заяви позивачів про ухвалення додаткового рішення, хоча в матеріалах справи були відомості про її фактичне місце проживання. Внаслідок не повідомлення її про розгляд судом заяви позивачів про стягнення судових витрат вона була позбавлена можливості надати свої заперечення, що призвело до порушення її прав. Вважає, що адвокатом пропущено строк подання заяви про ухвалення додаткового рішення і надання доказів понесених витрат, розмір витрат є необґрунтованим і неспівмірним із складністю справи. Судом не враховано, що вона є одинокою матір`ю, внутрішньо переміщеною особою і визначений судом розмір витрат є зависоким.
В засідання апеляційного суду належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи сторони не з`явилися, клопотання про відкладення розгляду скарги не заявляли. 
Суд визнав за можливе розглядати справу за відсутності сторін.
Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, доводи представника позивачів адвоката Баришнікова А.Г., який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на такі обставини.
Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
За змістом ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. 
Частинами 1, 2, 5 ст.263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Вказаним вимогам закону оскаржуване рішення в повній мірі не відповідає.
Встановлено, що рішенням суду першої інстанції від 14.11.2023 задоволено позов ОСОБА_1 , виключено із актового запису про народження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запис про ОСОБА_7 як про батька дитини та зобов`язано Шевченківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) внести вищезазначені зміни до актового запису про народження дитини.
20.11.2023 засобами поштового зв`язку представником позивачів подано суду заяву про ухвалення додаткового рішення у справі та стягнення з відповідачки на користь позивача ОСОБА_1 судових витрат, а саме: вартості проведення експертизи в сумі 9762,40 гривень та витрат на професійну правничу допомогу в сумі 40000 гривень.
В заяві зазначалося, що позивачем ОСОБА_1 сплачена вартість експертизи, від проведення якої ухилилась відповідач, але наразі відсутні відомості щодо повернення цих коштів експертною установою. Також представник позивача вказував, що ним надавалась професійна правнича допомога ОСОБА_1 , вартість послуг адвоката позивачем була повністю оплачена, рішення суду ухвалено на користь позивачів, тож є підстави стягнути витрати з відповідача у відповідності до наданих документів.
В мотивувальні частині додаткового рішення суд першої інстанції вказав, що відповідачка в судове засідання не з?явилася, про місце та час розгляду заяви сповіщалась в установленому порядку шляхом направлення судових повісток за двома адресами: адресою реєстрації та адресою фактичного проживання, яка перевірялась відділом по Шевченківському району служби у справах дітей Запорізької міської ради 09.11.2023.
Частково задовольняючи вимоги заяви про ухвалення додаткового рішення, суд першої інстанції виходив із того, що справа має істотне значення для позивачів та відповідача, адже результати її розгляду можуть вплинути на розподіл одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю військовослужбовця в сумі 15 000 000 грн, що дозволяє суду віднести цю справу до категорії середньої складності. А відповідачка про зменшення витрат на правову допомогу не заявляла.
Проте колегія суддів не може погодитись із вказаним висновком суду першої інстанції в повній мірі.
Так з матеріалів справи видно, що відповідачка ОСОБА_4 на виконання вимог ст. 131 ЦПК України 24.10.2023 повідомила суд про її фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 . (Т.4 а.с.1,2)
Проте судова повістка про виклик у судове засідання, в якому розглядалася заява адвоката про ухвалення додаткового рішення, була направлена на іншу адресу (т.4 а.с.28,29,75,95-98), тобто вказану вище заяву суд першої інстанції залишив поза увагою.
Відповідно до ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою.
Суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик.
Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями.
Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно.
Аналіз матеріалів справи та викладених вище норм права дає підстави для висновку, що ОСОБА_4 не була повідомлена належним чином про день та час слухання справи за заявою ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення по справі, а відтак ОСОБА_4 була позбавлена можливості надати відзив або заперечення на вказану заяву, що є порушенням її процесуальних прав.
Отже, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_4 не була належним чином повідомлена про день та час слухання справи є слушними.
Що стосується законності та обґрунтованості оскаржуваного ОСОБА_4 додаткового рішення, то колегія суддів вважає за необхідне вказати про таке.
Частиною 3 ст.270 ЦПК України визначено, що суд, який ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до частин першої - шостої статті 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом у постановах від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19 і від 11 листопада 2020 року у справі № 673/1123/15-ц, витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України).
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
На підтвердження понесених ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу до суду першої інстанції надано: копію договору про надання професійної правничої допомоги адвоката (юридичних послуг) від 03.08.2022, який укладений з адвокатом Баришніковим А.Г., копію акту приймання – передачі наданих послуг (професійної правничої допомоги) за Договором (професійної правничої допомоги адвоката (юридичних послуг) №б/н від 20.11.2023, копію детального опису робіт та копію квитанції про оплату за надані послуги адвокат на суму та 40 000 грн.. На підтвердження судових витрат понесених на проведення судової експертизи – копії квитанцій на суму 9762,40грн. (Т.4 а.с.80-86).
В апеляційній скарзі ОСОБА_4 вказала, що заява про ухвалення додаткового рішення була подана з порушенням строків.
Втім вказані доводи спростовуються матеріалами справи.
Повний текст судового рішення був виготовлений 23.11.2023 (Т.4 а.с.74). 
Заява про ухвалення додаткового рішення була подана ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку 20.11.2023 (Т.4 а.с.78).
Що стосується доводів апелянта про те, що вона була позбавлена можливості подати до суду заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення та заявити клопотання про зменшення розміру витрат, то колегія суддів вважає їх слушними. 
ОСОБА_4 зазначає, що під час ухвалення додаткового рішення та визначення суми витрат на правову допомогу, яка підлягає стягненню з відповідачки, суд першої інстанції не врахував її майновий стан, той факт, що вона є матір`ю одиначкою, яка виховує малолітню та неповнолітню дитину сама.
Вказані обставини підтверджуються відповідними письмовими доказами.
Як зазначено у постановах Верховного Суду №917/1071/18 від 19.02.2019 та №910/15944/17 від 24.01.2019, якщо суд під час розгляду клопотання про зменшення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу (заперечень щодо розміру стягнення витрат на професійну правничу допомогу) визначить, що заявлені витрати є неспівмірними зі складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг, витраченим ним часом на надання таких послуг, не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їх розміру і їх стягнення становить надмірний тягар для іншої сторони, що суперечить принципу розподілу таких витрат, суд має дійти висновку про зменшення заявлених до стягнення з іншої сторони судових витрат на професійну правничу допомогу.
Колегія суддів вважає, що обставини, які вказала скаржник ОСОБА_4 дійсно не були враховані судом першої інстанції, а тому клопотання ОСОБА_4 про зменшення розміру понесених позивачем ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу підлягає задоволення.
З урахуванням принципу співмірності, виваженості та справедливості, колегія суддів вважає, що сума витрат на правову має складати 15 000 грн.
В іншій частині додаткове рішення відповідачкою не оскаржувало ся і судом апеляційної інстанції не переглядалося.
Враховуючи викладене, керуючись ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,-
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_4 задовольнити частково.
Додаткове рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 05 грудня 2023 року у цій справі в оскаржуваній частині скасувати.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в сумі п`ятнадцять тисяч гривень.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови. 

Повний текст постанови складено 16 травня 2024 року.

Головуюча : І.В. Кочеткова

Судді: М.С. Гончар

Д.А.Трофимова