ф
УХВАЛА

30 квітня 2024 року 
м. Київ

справа №990/146/24
адміністративне провадження № П/990/146/24  

Верховний Суд у складі суддів Касаційного адміністративного суду: 
головуючого - Хохуляка В.В., суддів: Васильєвої І.А., Дашутіна І.В., Пасічник С.С., Яковенко М.М. 

перевіривши позовну заяву ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про визнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування рішення,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Іщенко Юлія Артурівна, звернулася до Верховного Суду як суду першої інстанції з адміністративним позовом до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, у якому позивач просить:

визнати протиправними дії Вищої кваліфікаційної комісії суддів України під час засідання у складі колегії від 14.02.2024 щодо внесення виправлень до розділу «ІІХ. Висновки за результатами кваліфікаційного оцінювання судді» та викладення таблиці в іншій редакції у рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України №26/ко від 27.11.2023;

визнати протиправним і скасувати рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України №55/ко-24 від 14.02.2024 в частині п.2 резолютивної частини рішення, а саме - внесення виправлення до розділу «ІІХ. Висновки за результатами кваліфікаційного оцінювання судді» та викладення таблиці в іншій редакції рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України №26/ко від 27.11.2023.

Також, позивач просить витребувати від Вищої кваліфікаційної комісії суддів України матеріали, на підставі яких було прийнято рішення від 14.02.2024 №55/ко-24, витребувати (за наявності) копію технічної фіксації засідання від 14.02.2024.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Для реалізації конституційного права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності вказаних суб`єктів у сфері управлінської діяльності в Україні утворено систему адміністративних судів.

Згідно з частиною першою статті 2 КАС завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною першою статті 5 КАС встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист у спосіб, визначений у цій статті.

Згідно з приписами пункту 1 частини першої статті 19 КАС юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.

Як унормовано частиною четвертою статті 22 КАС України Верховному Суду як суду першої інстанції підсудні справи щодо встановлення Центральною виборчою комісією результатів виборів або всеукраїнського референдуму, справи за позовом про дострокове припинення повноважень народного депутата України, а також справи щодо оскарження актів, дій чи бездіяльності Верховної Ради України, Президента України, Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, рішень, дій чи бездіяльності органів, які обирають (призначають), звільняють членів Вищої ради правосуддя, щодо питань обрання (призначення) на посади членів Вищої ради правосуддя, звільнення їх з таких посад, оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів призначення суддів Конституційного Суду України у процесі конкурсного відбору кандидатів на посаду судді Конституційного Суду України, а також Дорадчої групи експертів щодо оцінювання таких кандидатів на посаду судді Конституційного Суду України, бездіяльності Кабінету Міністрів України щодо невнесення до Верховної Ради України законопроекту на виконання (реалізацію) рішення Українського народу про підтримку питання загальнодержавного значення на всеукраїнському референдумі за народною ініціативою.

Суд установив, що ОСОБА_1 звернулась до Верховного Суду, як суду першої інстанції з адміністративним позовом до Вищої кваліфікаційної комісії України (далі - ВККС) про визнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування рішення.

Як слідує з матеріалів позовної заяви, за результатами кваліфікаційного оцінювання, 27.11.2023 колегією №3 ВККС прийнято рішення №26/ко-23, яким визначено, що суддя Голосіївського районного суду м.Києва Мирошниченко Оксана Володимирівна за результатами кваліфікаційного оцінювання на відповідність займаній посаді набрала 482,25 бала. Визнано суддю Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_1 такою, що не відповідає займаній посаді. Визнано підтвердженою інформацію про недостовірність (у тому числі неповноту) тверджень, указаних суддею Голосіївського районного суду м.Києва Мирошниченко Оксаною Володимирівною у декларації доброчесності судді за 2016 рік. 

Рішенням ВККС від 18.12.2023 №63/ко-23 вирішено внести до Вищої ради правосуддя подання про звільнення судді Голосіївського районного суду м.Києва ОСОБА_1 у зв`язку з визнанням такою, що не відповідає займаній посаді. 

Затим, 14.02.2024 ВККС розглянувши питання про виправлення описки в рішення ВККС від 27.11.2023 №26/ко-23, встановивши, що під час систематизації тексту цього рішення в окремих його пунктах виявлено технічні помилки, з`ясувавши, що в пункті 94 та розділі «ІІХ. Висновки за результатами кваліфікаційного оцінювання судді» у частині даних, викладених у таблиці цього рішення є описки, які є технічними та не впливають на зміст документа і підлягають виправленню, - рішенням №55/ко-24 внесено виправлення до пункту 94 рішення ВККС від 27.11.2023 №26/ко-23 про визнання судді Голосіївського районного суду м.Києва ОСОБА_1 такою, що не відповідає займаній посаді, зазначивши правильним оцінений Комісією критерій доброчесності у 75 балів та виключивши з нього слово «критерій» після слів «проведення співбесіди»; внесено виправлення до розділу «ІІХ. Висновки за результатами кваліфікаційного оцінювання судді» шляхом викладення таблиці в іншій редакції. 

Не погоджуючись з рішенням ВККС від 14.02.2024 №55/ко-24, ОСОБА_1 звернулась до Верховного Суду з позовом про його скасування, де вказує, що дії ВККС щодо прийняття спірного рішення, вчинені саме після отримання позовної заяви про оскарження рішення ВККС від 27.11.2023, тобто після ознайомлення з доводами щодо розбіжностей балів в окремих пунктах рішення та відсутності належного мотивування, що на думку позивача, є намаганням ВККС виправити поставлені бали за відповідними критеріями показників та свідчить про дискримінаційний, необ`єктивний та упереджений підхід ВККС під час проходження ОСОБА_1 кваліфікаційного оцінювання.  

Для доступу до судових рішень Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень, що є автоматизованою системою збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень. До Реєстру вносяться всі судові рішення і окремі думки суддів, викладені у письмовій формі.

Згідно з частинами першою, другою статті 4 Закону України "Про доступ до судових рішень" судові рішення, внесені до Єдиного державного реєстру судових рішень, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України. Загальний доступ до судових рішень на офіційному веб-порталі судової влади України забезпечується з дотриманням вимог статті 7 цього Закону.

Відповідно до інформації, що міститься в Єдиному державному реєстрі судових рішень, до Верховного Суду, як суду першої інстанції, надійшла позовна заява ОСОБА_1 , яка подана адвокатом - Іщенко Юлією Артурівною до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, у якій вона просить визнати протиправним та скасувати рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 27.11.2023 №26/ко-23 про визнання судді Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_1 такою, що не відповідає займаній посаді.

Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями для розгляду цієї справи визначено склад колегії суддів у складі: головуючого судді Стрелець Т.Г., суддів: Єзерова А.А., Стеценка С.Г., Шарапи В.М., Тацій Л.В.

Ухвалою Верховного Суду від 17.01.2024 відкрито провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про визнання протиправним та скасування рішення. Призначено справу до розгляду в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. 

Згідно відомостей, що містять в комп`ютерній програмі «Діловодство спеціалізованого суду»  черговий розгляд судової справи №990/13/24 за позовом ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України  про визнання протиправним та скасування рішення ВККС України від 27.11.2023 №26/ко-23 відбудеться 27.05.2024 о 14:00.

Верховний Суд ураховує, що відповідно до пункту 202 розділу 16. Виправлення описок та очевидних арифметичних помилок у рішенні Комісії Регламенту Вищої кваліфікаційної комісії суддів України рішення про виправлення описок та очевидних арифметичних помилок є складовою відповідного рішення Комісії, оприлюднюється на веб-сайті Комісії у встановленому для оприлюднення рішення порядку.

Також, суд не може залишити поза увагою, що як зазначено в пункті 3 резолютивної частини рішення, про скасування якого позивач звернулась з адміністративним позовом, рішення ВККС від 14.02.2024 №55/ко-24 є невід`ємною частиною рішення ВККС від 27.11.2023 №26/ко-23. 

У свою чергу, правомірність рішення ВККС від 27.11.2023 №26/ко-23 про визнання судді Голосіївського районного суду м.Києва ОСОБА_1 такою, що не відповідає займаній посаді є предметом судового розгляду у справі №990/13/24.

Таким чином, перевіривши позовну заяву ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, суд з`ясував, що позивач звертається з вимогами про скасування рішення ВККС від 14.02.2024 про виправлення описки, яке є невід`ємною частиною рішення ВККС від 27.11.2023 про визнання судді такою, що не відповідає займаній посаді.

Зважаючи на обставини, у зв`язку з якими позивач звернулася до адміністративного суду, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для відкриття провадження у справі за заявленим позовом, а тому у його відкритті слід відмовити, з огляду на положення пункту 1 частини першої статті 170 КАС України.

Суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства (пункт 1 частина перша статті 170 КАс України).

Застосовуючи норму пункту 1 частини першої статті 170 КАС, «спір, який не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства» слід тлумачити в більш ширшому значенні, тобто як поняття, що стосується тих спорів, які не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, і тих, які взагалі не підлягають судовому розгляду, тобто як поняття, що стосується тих спорів, які не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, і тих, які взагалі не підлягають судовому розгляду.

Поняття «юридичний спір» має тлумачитися широко виходячи з підходу ЄСПЛ до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції). Зокрема, ЄСПЛ зазначає, що відповідно до духу зазначеної Конвенції поняття «спір про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення (див. пункт 45 рішення ЄСПЛ від 18.10.1982 у справі «Ле Комт, Ван Левен і Де Мейер проти Бельгії» (Case of Le Compte, Van Leuven and De Meyere v. Belgium).

Наведене узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною в постанові від 13.03.2019 у справі № 9901/947/18, від 05.10.2023 у справі №990/166/23.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що рішення ВККС про визнання судді таким, що не відповідає займаній посаді, саме по собі не має наслідком звільнення судді, а є на цьому етапі кваліфікаційного оцінювання підставою для такого звільнення. Під час розгляду подання ВККС про звільнення судді ВРП може і не погодитися з висновком ВККС.

Оскільки процедура кваліфікаційного оцінювання, підбиття її підсумків (у ВККС) і застосування наслідків (рішенням ВРП) є стадіями єдиного провадження, рішення ВККС про не підтвердження здатності судді здійснювати правосуддя у відповідному суді не має самостійних правових наслідків, а є частиною цього «кваліфікаційного» провадження.

Звільнення судді з посади є конституційною функцією ВРП. У межах «кваліфікаційного» провадження ВРП перевіряє вмотивованість та обґрунтованість рішення ВККС. У разі виявлення обставин, що мають суттєве значення, зокрема вплинули на об`єктивність оцінювання, ВРП має не лише право, але й обов`язок запобігти порушенню прав судді. У такий спосіб ВРП забезпечує конституційні гарантії незалежності судді, складовою якої є неможливість дострокового звільнення судді з підстав, прямо не передбачених Конституцією України.

Вища рада правосуддя може ухвалити рішення про відмову в задоволенні подання про звільнення судді з посади. У цьому випадку суддя продовжує перебувати на посаді, а рішення ВККС про непідтвердження здатності судді здійснювати правосуддя у відповідному суді втрачає юридичне значення.

Таким чином, вирішення питання про звільнення судді належить виключно до компетенції ВРП після розгляду на її засіданні подання ВККС про звільнення судді. За результатами такого розгляду ВРП приймає вмотивоване рішення, яке остаточно вирішує питання щодо кар`єри судді, є обов`язковим для виконання, та викликає відповідні правові наслідки і може бути оскаржене в судовому порядку.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.03.2024 у справі № 9901/541/18 (провадження № 11-197заі23).

Крім того, за усталеною правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постановах від 26.02.2020 у справі № 9901/637/18, від 09.02.2022 у справі № 9901/23/19 та інших, у яких предметом оскарження є рішення ВККС у межах кваліфікаційного оцінювання судді, звернення до суду за захистом порушених прав можливе у разі, коли рішення ВККС із рекомендацією буде актуалізоване через рішення органу, який за законом має право розглядати подану рекомендацію та ухвалювати за нею відповідне остаточне рішення, при цьому таке оскарження має відбуватись разом з остаточним рішенням, ухваленим за відповідною рекомендацією.

Також подібної правової позиції дійшла і Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27.05.2020 у справі № 9901/769/18 (провадження 11-728заі19), в якій зазначила, що прийняття остаточного рішення про звільнення судді, який не пройшов кваліфікаційне оцінювання і, як наслідок, не відповідає займаній посаді, судовий контроль має здійснюватися щодо остаточного рішення, яке уповноважена приймати ВРП. 

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для відкриття провадження у справі за заявленим позовом.

Відповідно до вимог частини другої цієї статті про відмову у відкритті провадження у справі суддя постановляє ухвалу не пізніше п`яти днів з дня надходження позовної заяви.

Керуючись статтями 22, 170, 266, 294 Кодексу адміністративного судочинства України, суд - 

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про визнання дій протиправними та скасування рішення.

Ухвала може бути оскаржена до Великої Палати Верховного Суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її прийняття та набирає законної сили після її перегляду в апеляційному порядку або після закінчення строку на апеляційне оскарження.

--------------------

--------------------

--------------------

-------------------- 

-------------------- 
В.В. Хохуляк
І.А. Васильєва
І.В. Дашутін
С.С. Пасічник
М.М. Яковенко
Судді Верховного Суду