ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

09 травня 2024 року 	м. Дніпро	справа № 160/20669/23	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Ясенової Т.І. (доповідач),
                               суддів:  Суховарова А.В., Головко О.В.,     
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі адміністративну справу за апеляційною скаргою  Дніпровської митниці на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2023 року (суддя Дєєв М.В.) в адміністративній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНСЬКА ТОРГІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «ФЛАГМАН» до Дніпровської митниці про визнання протиправним та скасування рішення,-
ВСТАНОВИВ:

До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНСЬКА ТОРГІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «ФЛАГМАН» до Дніпровської митниці, в якому позивач просить визнати протиправним та скасувати рішення Дніпровської митниці №UА110130/2023/000062/1 від 21.04.2023 про коригування митної вартості товарів.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ним було подано митну декларацію разом з усіма необхідними документами з метою митного оформлення товару, при цьому відповідач відмовив позивачу у митному оформленні товарів та прийняв рішення про коригування митної вартості товарів. Позивач не погоджується із вказаним рішенням та вважає його протиправним та таким, що не відповідає вимогам законодавства, у зв`язку з чим просив задовольнити позовні вимоги.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2023 року адміністративний позов задоволено.
Визнано протиправним та скасовано рішення Дніпровської митниці №UА110130/2023/000062/1 від 21.04.2023 про коригування митної вартості товарів.
Стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНСЬКА ТОРГІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «ФЛАГМАН» (код ЄДРПОУ 37542705) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2684,00 грн. (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири гривні) за рахунок бюджетних асигнувань Дніпровської митниці.
Відповідачем на рішення суду першої інстанції подана апеляційна скарга. В скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, відповідач просить скасувати рішення суду у даній справі та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.
Апеляційна скарга містить виклад обставин прийняття рішення про коригування митної вартості та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, які є предметом позову, та фактично повторює зміст відзиву на позовну заяву.
Доводи заявника зводяться до неврахування судом першої інстанції, що наданий до митного контролю прайс-лист від 08.11.2022 № б/н має адресний характер, тобто виставлений безпосередньо для ТОВ «УТК «Флагман», крім того, даний документ не містить терміну та період його дії (тобто періоду актуальності цін на товар). В прайс-листі зазначено ціни за одиницю виміру – метри, без зазначення комерційних умов. При здійсненні розрахунку цін за проформою-інвойс від 09.11.2022 № PRO-WM234-56 за метри, виявлено, що ціни в прайс-листі від 08.11.2022 без умов поставки, ідентичні тим, які розраховані за рулон в залежності від метражу у проформі-інвойс від 09.11.2022 № PRO-WM234-56 на комерційних умовах FOB SHENZHEN. Тобто, інформація щодо ціни товару, зазначена у інвойсі, відрізняється від ціни, зазначеній в прайс-листі, що ставить під сумнів задекларовану фактурну вартість товарів.
У відзиві на апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНСЬКА ТОРГІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «ФЛАГМАН» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Відповідно до вимог статті 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження.
Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву, колегія суддів дійшла таких висновків.
Судом встановлено, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Українська торгівельна компанія «ФЛАГМАН» для здійснення митного контролю та митного оформлення було подано до Дніпровської митниці  митну декларацію № 23UA110130007587U9 товару: Плити, листи, смужки, стрічки, плівки та інші плоскі форми з пластмаси самоклейні, у рулонах або не у рулонах: з продуктів поліприєднання (адитивної полімеризації). Пакувальна поліпропіленова клейка стрічка в джамбо рулонах в ассортименте: розм. 1620(1600)мм.х4000м: колір прозорий, товщ.36мкм., 33рулонів-131940 м., розм.1620(1600)мм.х4000м., колір прозорий, товщ.38мкм., 72рулона-28679м, розм. 1620(1600)мм.х4000м., колір коричневий, товщ.38мкм., 3 рулона-11990м.,розм.1280(1260)мм.х4000м., колір синій, товщ.38мкм., 2 рулона-7930м., розм.1280(1260)мм.х4000м., колір червоний, товщ.38мкм., 2 рулона-7930м., розм.1280(1260)мм.х4000м., колір білий, товщ.40мкм., 3 рулона-11950м. Виробник: SHENZHEN ZHENGXING CO., LTD. Країна виробництва: CN. Торговельна марка: SHENZHEN ZHENGXING CO., LTD.
Товар поставлявся на підставі зовнішньоекономічного контракту № 18072022 від 18 липня 2022 року, укладений між ТОВ «УТК «ФЛАГМАН» та SHENZHEN ZHENGXING CO., LTD (Китайська народна республіка), (надалі – Зовнішньоекономічний Контракт). Відповідно до Зовнішньоекономічного контракту Позивач є Покупцем, SHENZHEN ZHENGXING CO., LTD (Китайська народна республіка) є Продавцем.
Відповідно до п. 1.1 Зовнішньоекономічного контракту предметом даного Контракту є поставка стрічки клейкої пакувальної (далі «Товар»). Поставка Товару здійснюється відповідно до замовлення Покупця. Кожне замовлення укладається у формі Проформи Інвойс, яка є невід`ємною частиною цього Зовнішньоекономічного контракту. У кожній проформі інвойс сторони погоджують конкретний перелік товару та інші умови.
Відповідно до п. 2.3 Зовнішньоекономічного контракту Ціни окремих позицій будуть вказані у проформі інвойс до цього Зовнішньоекономічного контракту.
Відповідно до п. 2.4 Зовнішньоекономічного контракту ціни за товар вказуються відповідно до курсу долару США за 1 кг ваги, або за певну одиницю на умовах FOB Шеньчжень.
На підтвердження митної вартості ТОВ «УТК «ФЛАГМАН» надано Дніпровській митниці документи, які підтверджують митну вартість товару: - Сертифікат якості ZX22122801 від 28.12.2022 р.; - Сертифікат якості ZX22122902 від 29.12.2022 р.; - Сертифікат якості ZX22122903 від 29.12.2022 р.; - Сертифікат якості ZX22123001 від 30.12.2022 р.; - Сертифікат якості ZX23010401 від 04.01.2023 р.; - Сертифікат якості ZX23010402 від 04.01.2023 р.; - Пакувальний лист від 03.02.2023 р.; - Рахунок – проформа інвойс № PRO-WM234-56 від 09.11.2022 р.; - Рахунок – фактура інвойс № ZXD23020301 від 03.02.2023 р.; - Коносамент SZACM23020003; - Автотранспортна накладна № 771974 від 14.04.2023 р.; - Декларація про походження товару ZXD23020301 від 03.02.2023 р.; - Банківський платіжний документ SWIFT від 17.11.2022 р.; - Банківський платіжний документ SWIFT від 27.03.2023 р.; - Рахунок–фактура про надання транспортно–експедиційних послуг №23 від 12.04.2023 р.; - Довідка про транспортні витрати № 10 від 14.04.2023 р.; - Прайс – лист виробника товару від 08.11.2022 р.; - Зовнішньоекономічний контракт № 18072022 від 18.07.2022 р.; - Договір про перевезення № 01/08-22 від 01.08.2022 р.; - Договір про перевезення № UA00230931 від 01.01.2021 р.; - Митна декларація країни відправлення № 531620230160188041 від 03.02.2023 р.
21 квітня 2023 року Дніпровська митниця прийняла Рішення про коригування митної вартості товарів №UA110130/2023/000062/1 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA 110130/2023/000188 та було відмовлено у митному оформленні (випуску) товарів.
Товар було оформлено за митною декларацією № 23UA110130007798U7 від 21.04.2023 р. Джерелом інформації для коригування митної вартості слугувала МД від 09.03.2023 №UA110130/2023/004658. Митна вартість оцінюваного товару № 1 визначається на рівні 1,93дол.США/кг з урахуванням всіх складових.
У графі 33 Рішення про коригування митної вартості товарів №UA110130/2023/000062/1 відповідач зазначає, що подані до митного оформлення документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, та зазначено наступне:
«Відповідно до частини 3 статті 53 МКУ за результатами опрацювання документів, наданих для підтвердження заявленої митної вартості за митною декларацією встановлено: 1) Декларантом до митного оформлення товарів надано платіжні документи в іноземній валюті від 17.11.2022 б/н на суму 18394,00 дол.США, від 27.03.2023 б/н на суму 18274,96 дол.США, підтверджують оплату загальної суми у розмірі 36668,96 дол.США. Разом з тим, платіжні документі у гр.70 містять посилання лише на контракт від 18.07.2022 №18072022, та не містять посилання на проформу-інвойс, згідно якого відповідно до положень договору має бути здійснено платіж. Надані платіжні доручення в іноземній валюті не містять реквізитів, необхідних для ідентифікації ввезеного товару. 2) Наданий до митного контролю прайс-лист від 08.11.2022 № б/н має адресний характер, тобто виставлений безпосередньо для ТОВ «Українська торгівельна компанія «Флагман» , крім того, даний документ не містить терміну та період його дії (тобто періоду актуальності цін на товар). В прайс-листі зазначено ціни за одиницю виміру-метри, без зазначення комерційних умов. При здійсненні розрахунку цін за проформою-інвойс від 09.11.2022 №PRO-WM234-56 за метри, виявлено, що ціни в прайс-листі від 08.11.2022 без умов поставки, ідентичні тим, які розраховані за рулон в залежності від метражу у проформі-інвойс від 09.11.2022 №PRO-WM234-56 на комерційних умовах FOB SHENZHEN. 2) в проформі-інвойс від 09.11.2022 №PRO-WM234-56, комерційному інвойсі від 03.02.2023 № ZXD23020301 не враховано витрати виробника по перевезенню товару до порту завантаження на морське судно. 3) Наданий до митного контролю рахунок на оплату транспортних послуг від 12.04.2023 № 23 містить перелік послуг та їх вартість. Проте, даний перелік не містить відомостей щодо витрат на доставку товару від виробника до порту YANTIAN (Китай). Крім того, п.3 рахунку на оплату транспортних послуг від 12.04.2023 № 23, передбачені послуги за оформлення документу Т1, який до митного контролю не надано Таким чином, Дніпровською митницею були встановлені невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості».
02 червня 2023 року на підтвердження митної вартості товарів, задекларованих по № 23UA110130007798U7, керуючись ч. 8 ст. 55 Митного Кодексу України ТОВ «УТК «ФЛАГМАН» надало Дніпровській митниці наступні документи: 1. Лист від постачальника від 22.05.2023 р. вих. № 22/05 з перекладом; 2. Лист від постачальника від 23.05.2023 р. вих. № 23/05 з перекладом; 3. Експортна ВМД країни відправлення № 531620230160188041 з перекладом; 4. Оборотно – сальдова відомість ТОВ «УТК «ФЛАГМАН» по рахунку 632 за 01.01.2023 – 20.04.2023; 5. Митна декларація Т1 № 23ROCT190000231658; 6. Документи, які підтверджують вартість перевезення: - Рахунок на оплату № 23 від 12.04.2023 р.; - Довідка про транспортні витрати вих. № 10 від 14.04.2023 р.; - Акт надання послуг № 39 від 17.04.2023 р.
09 червня 2023 року Дніпровська митниця на дану заяву надала відповідь № 7.5-2/7.5- 15-02/13/3263, в якій зазначила, що у надісланих позивачем додаткових документів не усунуто та не роз`яснено розбіжності виявлені під час здійснення митного оформлення товарів, а рішення про коригування митної вартості товарів №UA110130/2023/000062/1 року залишається чинним.
Окрім вже зазначеного обґрунтування в графі 33 оскаржуваного рішення, Відповідач у цій відповіді зазначив наступне: « 1. В Зовнішньоекономічному контракті зазначено, що ціни за певну одиницю вказуються відповідно до курсу долару США за 1 кг ваги або за певну одиницю на умовах FOB Shenzhen. В комерційному інвойсі вказано інші умови поставки FOB Yantian. Додаткова угода щодо змін умов поставки не надавалась. 2. Надані декларантом копії платіжних доручень від 17.11.2022 р. № 114 на оплату 18 3894,00 дол. США, від 27.03.2023 р. № 120 на оплату 18 274,96 дол. США оформлені без дотримання вимог Положення про порядок виконання надавачами платіжних послуг платіжних інструкцій в іноземній валюті та банківських металах, затвердженого Постановою Правління НБУ від 28.07.2008 р. № 216. 3. Інформація у рахунку на оплату від 12.04.2023 р. № 23 щодо витрат на міжнародне автоперевезення контейнеру від пункту відправлення до державного кордону України документально не підтверджено, оскільки на цьому маршруті перевезення використано річковий транспорт, контейнер розміщено на баржі. 4. В заявці від 11.04.2023 № 11.040-23 ТОВ «Мультімодал Контейнер Сервіс» встановлено розмір фрахту 247 680,00 грн на виконання послуг експедитора за маршрутом порт Рені (Україна) – м. Дніпро. Разом з тим, в рахунку на оплату від 12.04.2023 № 23 вартість послуг у розмірі 247 680,00 грн відповідає витратам експедитора за маршрутом Yantian (Китай) – Констанца (Румунія) – порт Рені (Україна) – Дніпро (Україна). 5. Додатково наданим актом надання послуг від 17.04.2023 № 39 експедитором ТОВ «Мультімодал Контейнер Сервіс» на підставі договору транспортного експедирування від 01.08.2022 № 01/08-22 виконавцем договору ТОВ «Мультімодал Контейнер Сервіс» надано звіт щодо наданих послуг за демередж за період з 16.03.2023 р. по 09.04.2023 р. у розмірі 25 963,71 грн.; детеншн за період з 23.03.2023 по 15.04.2023 у розмірі 105 317,57 грн. Враховуючи вимоги ч. 10 ст. 58 МК України вищезазначені витрати повинні бути включені до митної вартості товару. Станом на дату подання ЕМД віл 20.04.2023 р. № UA 1110130/2023/007587 (відмовлена) декларантом не надано даний документ до митного оформлення і не включено до митної вартості додаткові витрати (демердж, детеншн), понесені ТОВ «УТК «ФЛАГМАН» за межами митної території України. 6. Не надано документи щодо відсутності або наявності страхування вантажу».
Позивач не погоджується із вищевказаним рішенням про коригування митної вартості товарів та вважає його таким, що не відповідає вимогам законодавства, що і стало підставою для звернення з даною позовною заявою до суду.
Вирішуючи спірні правовідносини, суд зазначає наступе.
Згідно зі ст. 49 Митного кодексу України (далі - МКУ) митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відповідно до ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 52 МКУ заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів.
Згідно з вимогами частин 1 та 5 ст. 53 МКУ у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Відповідно до ч. 2. ст. 53 МКУ документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:
1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;
2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;
3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);
4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару
5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, які підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації товару;
6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;
7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;
8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Цей перелік є виключним і без обґрунтованих підстав митний орган не вправі вимагати інших документів для підтвердження митної вартості товару.
Частиною 3 статті 53 МК України встановлений обов`язок декларанта або уповноваженої ним особи на письмову вимогу митного органу протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари
Відповідно до ч. 1 ст. 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Таким чином, митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але такі повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені виключно розбіжностями в документах що подаються для підтвердження митної вартість товарів, чи наявності в них ознак підробки або якщо вони не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Як встановлювалося судом, рішення про коригування митної вартості товарів, яке прийняте митницею фактично обґрунтовано тим, що подані декларантом документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів.
Відповідно до ч. 2 ст. 57 МКУ основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Разом з тим, згідно ч. 2 ст. 58 МКУ метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
Відповідно до ч. 2 ст. 55 МКУ встановлено, що прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:
1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;
2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;
3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом;
4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування;
5) інформацію про:
а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються;
у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом
у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті;
б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.
Таким чином, відповідно до пунктів 2, 4 ч. 2 ст. 55 МКУ, прийняті митним органом письмові рішення про коригування заявленої митної вартості товарів мають містити, зокрема: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.
Згідно ч. 3 ст. 57 МКУ, кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Як визначено у ч.3 ст.53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи відповідно до переліку, наведеному в даній нормі.
Митні органи мають право витребовувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст.53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації. (Правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 30.06.2015 (справа 21-591а15).
У свою чергу, декларант надав відповідачу всі необхідні документи із поданням митної декларації, які давали можливість останньому встановити дійсну митну вартість товару за ціною контракту.
При цьому суд також звертає увагу на таке.
Як вже встановлювалося судом, поставка товару задекларованого у митній декларації, здійснювалась на підставі зовнішньо - економічного контракту № 18072022 від 18 липня 2022 року, укладеного між ТОВ «УТК «ФЛАГМАН» та SHENZHEN ZHENGXING CO., LTD (Китайська народна республіка).   
Щодо тверджень відповідача відносно невідповідностей у платіжних документах, що надані позивачем, суд зазначає наступне.
Як встановлено ч. 2 ст. 53 МК України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Суд зазначає, що у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару У свою чергу умови плати безпосередньо ціни товару не стосуються. У зв`язку з цим відомості про умови оплати товару не повинні братися органом доходів і зборів до уваги при контролі за митною вартістю, а відтак суперечності між цими відомостями не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару
Суперечності у відомостях щодо умов оплати товару у документах, доданих до вантажної митної декларації на підтвердження митної вартості товарів, не можуть бути підставою для витребування органом доходів і зборів додаткових документів у декларанта.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного суду від 11.06.2019 року у справі №813/1755/17, від 29.07.2021 року у справі №380/6459/20.
Враховуючі надані до митного оформлення документи, що підтверджують вартість товару, яка підлягає сплаті, в зауваженні митницею не зазначено у зв`язку з якими розбіжностями в документах, що впливають на правильність визначення митної вартості, висувається вимога про надання копії митної декларації країни відправлення.
За наведених обставин, зазначені доводи митниці є безпідставними.
Щодо тверджень відповідача відносно того, що що у платіжних дорученнях відсутнє посилання на інвойс, а тому відсутнє документальне підтвердження ціни, що сплачена за товар, колегія суддів зазначає наступне.
Як встановлено судом, на виконання умов Зовнішньоекономічного Контракту, 09 листопада 2022 року постачальником товару було виставлено Позивачу проформу інвойс № PRO-WM234-56, якою погоджено поставку товару на суму 36 787,95 дол. США, умови поставки FOB Shenzen, умови оплати: оплата товару двома частинами – 18 394,00 дол. США передоплата, оплата решти після отримання копії коносаменту.
На виконання проформи інвойс № PRO-WM234-56 від 09 листопада 2022 року, позивач 17 листопада 2022 року сплатив 18 394,00 дол. США, що підтверджується платіжним дорученням SWIFT № 114.
03 лютого 2023 року постачальником товару було виставлено позивачу комерційний інвойс № ZXD23020301, яким остаточно погодили поставку товару (поставку узгоджено проформою інвойс № PRO-WM234-56 від 09.11.2022 р.) на суму 36 668,96 дол. США.
27 березня 2023 року позивач сплатив 18 274,96 дол. США, що підтверджується платіжним дорученням SWIFT № 120. Усього позивач сплатив 36 668,96 дол. США. Ця сума була погоджена позивачем та постачальником товару комерційним інвойсом № ZXD23020301 та була остаточною.
Тому, зазначені документи були надані позивачем відповідачу під час митного оформлення товару. В наданих платіжних дорученні SWIFT є посилання на Зовнішньоекономічний контракт, а тому усі документи щодо оплати, надані позивачем відповідачу, стосуються товару, наданого до митного оформлення.
У своєму рішенні про коригування митної вартості відповідач стверджує, що такі платіжні доручення не можуть бути достатніми доказами для доведення митної вартості. Таке твердження відповідач обґрунтовує посиланням на висновок Постанови Пленуму ВАСУ від 13.03.2017 №2 «Про Довідку щодо Узагальнення практики застосування адміністративними судами положень Митного кодексу України в редакції від 13 березня 2012 року», а саме зазначає наступне: «надані платіжні доручення в іноземній валюті не містять реквізитів, необхідних для ідентифікації ввезеного товару. Відповідно до п.7 висновків Постанови Пленуму ВАСУ від 13.03.2017 №2 «Про Довідку щодо Узагальнення практики застосування адміністративними судами положень Митного кодексу України в редакції від 13 березня 2012 року» платіжне доручення без вказівки у ньому на рахунок-фактуру (інвойс), на підставі яких здійснено платіж, не є доказом, достатнім для доведення митної вартості певної поставки товару».
У Постанові Пленуму ВАСУ від 13.03.2017 №2 «Про Довідку щодо Узагальнення практики застосування адміністративними судами положень Митного кодексу України в редакції від 13 березня 2012 року» зазначена така правова позиція: «платіжне доручення без вказівки у ньому на рахунок-фактуру (інвойс), на підставі яких здійснено платіж (у разі коли відповідно до умов відповідних зовнішньоекономічних договорів такий авансовий платіж мав здійснюватися лише після отримання декларантом рахунку-фактури (інвойсу), не є доказом, достатнім для доведення митної вартості певної поставки товару».
Отже, у даній постанові ВАСУ чітко вказав, за яких обставин платіжне доручення без посилання на інвойс не є достатнім доказом для доведення митної вартості певної поставки товару: у випадку коли платіж здійснено раніше, ніж виставлено рахунок інвойс.
Натомість, у даній справі спочатку було виставлено рахунки від Постачальника, після чого було здійснено відповідні платежі. Надані платіжні доручення SWIFT та інвойси кореспондуються між собою по даті та сумам оплати.
Верховний Суд неодноразово вказував, що сама по собі відсутність у платіжних документах посилання на інвойс чи проформу-інвойс, за умови наявності вказівки на контракт та товари, які оплачуються, не є підставою для висновку щодо недостовірності наданої позивачем інформації про митну вартість товару, а у сукупності з іншими документами, що стосуються поставки оцінюваного товару, і були подані позивачем для митного контролю, дозволяють ідентифікувати платіж з оцінюваним товаром.
Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 22.08.2019 у справі №810/2784/18 та Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 11 квітня 2022 року у справі №1.380.2019.006980 (провадження № К/9901/32581/20).
Інвойс, засвідчений підписом та скріплений печаткою, є допустимим засобом доказування митної вартості, допоки орган доходів і зборів не доведе, що такий інвойс отримано з порушенням закону.
Надані до митного оформлення позивачем рахунки-фактури повністю підтверджують заявлену позивачем митну вартість товару. У поданих позивачем документах, що підтверджують вартість товару та його оплату, відсутні будь – які розбіжності або суперечності.
Окрім цього, у порядку ч. 8 ст. 55 МК України Позивачем було надано лист від постачальника товару № 23/05 від 23.05.2023, у якому постачальник товару SHENZHEN ZHENGXING CO., LTD (Китайська народна республіка) підтверджує, що платіжне доручення від 17.11.2022 на суму 18 394,00 дол. США та платіжне доручення від 27.03.2023 на суму 18 274,96 дол. США, підтверджують оплату загальної суми у розмірі 36 668,96 дол. США та відносяться до проформи інвойс №PRO-WM234-56 від 09.11.2022 та комерційного інвойсу № ZXD23020301 від 03.02.2023.
На цю інформацію у відповіді № 7.5-2/7.5-15-02/13/3263 відповідач не відреагував, а натомість вказав, що надані платіжні доручення SWIFT оформлені без дотримання вимог Положення про порядок виконання надавачами платіжних послуг платіжних інструкцій в іноземній валюті та банківських металах, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 28.07.2008 р. № 216, а саме: надані платіжні документи не містять підписів відповідальної особи платника, яка відповідно до законодавства України має право розпоряджатись рахунком.
Положення НБУ №216 встановлює загальні вимоги Національного банку України до оформлення клієнтами доручень на переказ коштів в іноземній валюті або банківських металів, їх виконання уповноваженими банками й іншими фінансовими установами, порядку зарахування коштів в іноземній валюті, а також визначає особливості ініціювання банком переказу коштів в іноземній валюті з рахунків умовного зберігання (ескроу), здійснення уповноваженим банком арешту та примусового списання коштів в іноземних валютах та банківських металів з рахунків клієнта і з кореспондентських рахунків уповноваженого банку-резидента та нерезидента, відкритих в іншому уповноваженому банку-резиденті.
Вимоги Положення НБУ №216 не поширюються на: операції з переказу коштів в іноземній валюті, які здійснюються за допомогою внутрішньодержавних та міжнародних платіжних систем без відкриття рахунку клієнту та які здійснюються за дорученням інших банків; операції з використанням електронних платіжних засобів.
Вимоги до SWIFT-повідомлень встановлені в міжнародному стандарті затвердженому у ДСТУ ISO 15022-2:2004 «Цінні папери. Схема повідомлень. Словник полів даних.
Частина 1. Правила та настанови щодо побудови полів даних і повідомлень», затверджені наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 15.11.2004 № 258. Згідно цих стандартів мають бути обов`язково заповнені поля, а також обов`язково має бути зазначений код відправлення.
У наданих позивачем платіжних документів SWIFT міститься посилання на Зовнішньоекономічний контракт, зазначено дату операції, суму операції у валюті долар США та найменування банку відправника і банку отримувача, є код відправлення.
Тобто, надані платіжні доручення SWIFT містять усі реквізити, які вимагаються ДСТУ ISO 15022-2:2004 «Цінні папери. Схема повідомлень. Словник полів даних. Частина 1.Правила та настанови щодо побудови полів даних і повідомлень», затверджені наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 15.11.2004 № 258.
Чинним законодавством не передбачено проставлення банківської печатки на SWIFT повідомленні.
Про належність та достатність повідомлень системи SWIFT (Society for Worldwide Interbank Financial Telecommunications), як доказів здійснення операції з переведення іноземної валюти зазначив Верховний Суд у постанові від 27 червня 2019 року (справа №826/9719/16, провадження №К/9901/16498/18).
За наведених обставин, зазначені доводи митниці є безпідставними.
Щодо тверджень митниці, що витрати на транспортування оцінюваних товарів до порту або іншого місця ввезення на митну територію України та витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до порту або іншого місця ввезення на митну територію України, витрати на страхування цих товарів відсутні, суд зазначає про таке.
Як встановлено судом, відповідно до умов Договору, поставка товару здійснювалась на умовах FOB, відповідно до умов Інкотермс 2010.
У разі використання правил Інкотермс FОВ (вільно на борту) у порту відвантаження продавець зобов`язаний за свій рахунок здійснити завантаження товару на борт зазначеного покупцем судна в узгоджену дату або в межах обумовленого терміну в названому порту відвантаження відповідно до звичаїв порту, а також виконати митні формальності, необхідні для вивозу. Покупець повинен за свій рахунок зафрахтувати судно і своєчасно сповістити продавця про терміни, умови та місце навантаження, назву, часу прибуття судна. Ціна FОВ (FОВ price) означає, що контрактна ціна за товар включає в себе суму вартості самого товару, експортного митного оформлення цього товару з оплатою експортних мит і інших зборів, а також вартості доставки в порт відвантаження і завантаження вантажу на борт судна без вартості перевезення (фрахту) у порт призначення.
Згідно пунктів 5, 6 частини десятої статті 58 Митного кодексу України, при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.
Матеріалами справи підтверджується, що на підтвердження витрат по транспортуванню позивачем було надано відповідачу такі документи: - Договір про перевезення № 01/08-22 від 01.08.2022; - Договір про перевезення № UA00230931 від 01.01.2021; - Довідка про транспортні витрати вих. № 10 від 14.04.2023; - Автотранспортна накладна № 771974 від 14.04.2023; - Супровідний документ T1 (Dispatch note model T1) 23ROCT190000231658; - Акт надання послуг № 39 від 17.04.2023;
Відповідно до Довідки № 10 від 14.04.2023 про транспортні витрати, видана Експедитором а ТОВ «МУЛЬТИМОДАЛ КОНТЕЙНЕР СЕРВІС», вартість перевезення контейнеру MRKU5866080 складає: Яньтянь – Рені – 193 952,84 грн за контейнер Рені – Дніпро – 53 727,16 грн за контейнер Загальна сума витрат – 247 680,00 грн.
Окрім цього, позивач та Експедитор ТОВ «МУЛЬТИМОДАЛ КОНТЕЙНЕР СЕРВІС» склали акт № 32 від 21 квітня 2023 року, відповідно до якого: 1. Міжнародне морське перевезення Yantian (China) - Constanta (Romania), конт. MSKU5866080, сума 109 705,80 грн. 2. Навантажувально-розвантажувальні роботи на території порту Констанца, Румунія, сума 14 261,75 грн. 3. Оформлення Т1 на території Румунії, сума 5 485,29 грн. 4. Міжнародне перевезення контейнеру MSKU5866080 від пункту відправлення до державного кордону України по маршруту м. Констанца, Румунія - м. Дніпро, Україна, сума 104 586,19 грн (вартість послуг у графі 4 складається з суми 64 500,00 за міжнародне перевезення контейнеру MSKU5866080 від пункту відправлення до державного кордону України по маршруту м. Констанца, Румунія - п/п Рені та 40 086,19 за міжнародне перевезення контейнеру MSKU5866080 від державного кордону України до пункту розвантаження по маршруту п/п Рені - м. Дніпро, Україна).
Усі складові витрати на транспортування, які поніс позивач, документально підтверджені та були подані митному органу, а документи, що підтверджують такі витрати не мають розбіжностей.
Як встановлено, що умовами Зовнішньоекономічного контракту передбачено, що умови поставки можуть бути змінені за згодою сторін додатковою угодою.
09 листопада 2022 року постачальником товару було виставлено позивачу проформу інвойс № PRO-WM234-56, якою погоджено поставку товару на суму 36 787,95 дол. США, умови поставки FOB Shenzen, умови оплати.
03 лютого 2023 року постачальником товару було виставлено позивачу комерційний інвойс № ZXD23020301, яким остаточно погодили поставку оцінюваного товару. Даним комерційним інвойсом було погоджено умови поставки FOB Yantian, порт завантаження Yantian. Тобто, сторони погодили, що поставка оцінюваного товару буде здійснена на цих умовах FOB Yantian.
Відповідач вважає, що позивач повинен був надати додаткову угоду про відповідні зміни.
Додаткова угода про зміну умов поставки була укладена між позивачем та постачальником товару.
Так, 03 лютого 2023 року позивач та SHENZHEN ZHENGXING CO., LTD уклали Додаткову угоду № 03022023 до Зовнішньоекономічного контракту, якою погодили наступне: «Сторони дійшли згоди внести зміни до п. 2.4. Контракту виклавши його у наступній редакції: « 2.4. Ціни за товар вказуються відповідно до курсу долару США за 1 кг ваги, або за певну одиницю на умовах FOB Шеньчжень або FOB Яньтянь про що вказується в конкретному комерційному інвойсі на погоджену поставку Товару».
Проте, колегія суддів наголошує, що окрім комерційного інвойсу, позивачем було надано документи, які підтверджують, що поставка товару була здійснена саме на цих умовах: експортна митна декларація, коносамент, пакувальний лист. Цих документів було достатньо для підтвердження того, що товар було відправлено з порту Yantian.
Водночас слід зазначити, що неподання декларантом додаткової угоди про зміни умов поставки за умови, що Позивачем було надано достатньо документів, які підтверджують поставу товару на умовах FOB Yantian, не може бути підставою для прийняття оскаржуваного рішення про коригування митної вартості.
У МД 23UA110130007587U9  та в оформленій МД № 23UA110130007798U7 позивач вказав умови поставки FOB Yantian. Тому, в наданих документів відсутні будь – які розбіжності щодо порту відвантаження товару.
Також, в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості відповідач вважає, що у проформі інвойс та комерційному інвойсі повинно мало бути враховано витрати постачальника по перевезенню товару до порту завантаження на морське судно.
03 лютого 2023 року постачальником товару було виставлено позивачу комерційний інвойс № ZXD23020301, яким остаточно погодили поставку оцінюваного товару.
Даним комерційним інвойсом було погоджено умови поставки FOB Yantian, порт завантаження Yantian.
За умовами поставки FOB «Інкотермс 2010» на продавця покладено обов`язок по виконанню експортних митних процедур для вивезення товару з оплатою експортних мит і інших зборів у країні відправлення. Покупець зобов`язаний оплатити фрахт судна, розвантажити в порту прибуття, виконати імпортне митне оформлення з оплатою імпортних мит і зборів, і доставити товар до місця призначення.
Ціна FOB означає, що контрактна (інвойсна або митна) ціна за товар включає в себе суму вартості самого товару, експортного митного оформлення цього товару з оплатою експортних мит і інших зборів, а також вартості доставки в порт відвантаження і завантаження вантажу на борт судна без вартості перевезення (фрахту) в порт призначення.
Таким чином, при поставці товару на умовах FOB вартість вказаних потенційних витрат закладається продавцем заздалегідь при формуванні ціни на товар та не може бути відокремлена.
Отже, відповідно до умов Зовнішньоекономічного контракту та Інкотермс 2010 саме на продавця покладалися обов`язки із оплати транспортування товару до порту завантаження та митного оформлення у країні експорту. Здійснення цих витрат не було обов`язком позивача, а отже, і не були складовими митної вартості товару для нього.
Окрім цього, позивачем у порядку ч. 8 ст. 55 МК України було надано лист вих. № 22/05 від 22.05.2023 від постачальника товару, в якому постачальник товару підтверджує, що у проформі інвойс № PRO-WM234-56 від 09.11.2022 та комерційному інвойсі № ZXD23020301 від 03.02.2023 враховано його витрати на перевезення товару до порту завантаження на морське судно, оскільки постачання здійснювалось на умовах FOB.
Крім того, відповідач зазначає, що не надано документів щодо наявності або відсутності страхування.
Однак, як зазначалося вище, товар поставлявся умова FOB. Умовами поставки FOB не передбачено обов`язку страхування товару ані у продавця, ані у покупця.
Зовнішньоекономічним контрактом також не передбачено страхування. Декларант повинен підтвердити лише ті факти, які пов`язані з витратами, які, на його думку, входять до митної вартості товару. Натомість, якщо митниця стверджує, що здійснювалося страхування або пакування (а значить витрати на страхування чи пакування включаються до митної вартості), були понесені додаткові витрати на страхування чи пакування, то митниця повинна довести наявність цих фактів.
Аналогічна позиція  узгоджується з практикою Верховного Суду викладеною у постановах  Верховного Суду від 08 жовтня 2019 року справа №803/776/17, від 11 червня 2020 року справа №815/5597/17.
Отже, відповідач безпідставно посилався на відсутність відомостей про страхування як на підставу для прийняття рішення про коригування митної вартості.
Зауваження митного органу до прайс-листа, колегія суддів вважає неприйнятними, оскільки такі зауваження контролюючого органу не можна віднести до таких, які можуть слугувати підставою для відмови у визначенні митної вартості товарів за ціною договору (контракту), оскільки вказані обставини не впливають на формування митної вартості товару.
Прайс-лист є документом довільної форми і діючим законодавством, у тому числі міжнародним, не встановлено типової форми прайс-листа.
Згідно із загальноприйнятою світовою практикою, прайс-лист, каталог виробника має містити відомості, яких достатньо будь-якому покупцю для отримання інформації щодо умов продажу товару, а саме: найменування товару, артикул, якість товару (за необхідності), одиниці виміру (штуки, упаковки тощо), ціну, з обов`язковим зазначенням валюти, контактну інформацію про продавця та будь-які інші положення, що стосуються умов продажу товарів.
Наявність чи відсутність у прайс-листі певних відомостей (реквізитів), зокрема, інформації щодо умов оплати, не може свідчити про заниження позивачем митної вартості товарів.
Аналогічна правова позиція неодноразово висловлювалась Верховним Судом у постановах від 27.06.2019 у справі № 0840/3083/18, від 13.09.2019 у справі № 820/859/17, від 06.02.2020 у справі № 520/10709/18.
Таким чином, зауваження митниці відносно прайс-листа не є підставою для витребування додаткових документів або неврахування їх, як документів, на підтвердження заявленої вартості товару.
Щодо інших зауважень митного органу щодо неточностей у документах, які були надані до контролюючого органу задля митного оформлення, суд зазначає про таке.
Надаючи оцінку таким доводам митного органу, суд виходить з того, що саме по собі припущення митного органу про подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або беззаперечною підставою для незастосування обраного ним методу визначення митної вартості.
Так, Верховний суд у постанові від 23.07.2019 року по справі № 1140/3242/18 вказав на те, що наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Такі сумніви є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. У зв`язку з вказаним саме на митний орган покладається обов`язок зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у достовірності цих відомостей.
Отже, відповідач не підтвердив належними доказами та аргументованими доводами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари.
При цьому, такі посилання митного органу не заслуговують на увагу, оскільки визначаючи зазначені недоліки, відповідач не наводить посилань на розбіжності у числових значеннях складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягала сплаті за ці товари.
Крім того, колегія суддів, також вважає за необхідне зазначити і про таке.
Верховним Судом у постанові від 04.09.2018 року у справі № 818/1186/17 зазначено, що рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися виключно на інформації ЄАІС ДФС України, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин при здійсненні ними зовнішньоекономічної діяльності МК України не передбачено. Також слід врахувати, що в ЄАІС ДФС України відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також інформація щодо судових рішень з питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення, у зв`язку з чим така інформаційна база не містить всіх об`єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально та підлягають обчисленню.
Відповідно до позиції Верховного Суду у постанові від 27.07.2018 року по справі № 809/1174/17, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, митний орган повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію, яка використовувалася митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.
Так, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім визначення джерела інформації, яка взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів.
Таку правову позицію висловив Верховний Суд у постанові від 08.02.2019 року у справі №825/648/17.
Колегія суддів, також не бере до уваги посилання відповідача на неподання декларантом додаткових документів, оскільки в даному випадку їх відсутність не впливає на правильність визначення декларантом митної вартості товарів за основним методом, що підтверджується наданими до митного оформлення документами. Неподання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товарів за першим методом, не є достатнім для висновку щодо наявності підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.
Інші підстави, зазначені у спірних рішеннях про коригування митної вартості суд не бере до уваги, оскільки такі підстави не передбачені частинами 2-4 статті 53 МКУ.
Відтак, колегія суддів визнає необґрунтованими доводи відповідача про не підтвердження числового значення митної вартості, визначеної за основним методом визначення митної вартості, що відповідно до приписів Митного кодексу України є підставою для коригування заявленої декларантом митної вартості.
Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає рішення митного органу про коригування митної вартості товарів   №UА110130/2023/000062/1 від 21.04.2023 є необґрунтованим та безпідставним, а тому, як обґрунтовано вказав суд першої інстанції, таке слід визнати протиправним та скасувати.
Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини  у справі  «Hirvisaari v. Finland»  від  27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.
Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини  у справі  «Ruiz Torija v. Spain»  від  09.12.1994, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.
Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися 
На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та надано їм належну юридичну оцінку, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Дніпровської митниці залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2023 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.
   
Головуючий - суддя                                                                      Т.І. Ясенова 

                               суддя                                                                      А.В. Суховаров 

                               суддя                                                                      О.В. Головко