ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/30063/23                                                                   Суддя (судді) першої інстанції: Василенко Г.Ю.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  12 червня 2024 року                                                                                            м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
          головуючий суддя                              Грибан І.О.
          судді:                                                  Ключкович В.Ю.
                                                            Парінов А.Б.

          розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 23 лютого 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Служби судової охорони у м. Києві та Київській області, треті особи: Служба судової охорони, Державна судова адміністрація України, Міністерство фінансів України, Державна казначейська служба України про визнання протиправними дій, -
У С Т А Н О В И В:

          Позивач звернувся з позовом до Територіального управління Служби судової охорони у м. Києві та Київській області, треті особи: Служба судової охорони, Державна судова адміністрація України, Міністерство фінансів України, Державна казначейська служба України, - у якому просив суд:
- визнати протиправною бездіяльність Територіального управління Служби судової охорони у місті Києві та Київської області, щодо не нарахування та невиплати грошового забезпечення відповідно до пункту 2 статті 165 Закону України «Про судоустрій та судовий статус суддів» з січня 2023 року, яке повинно бути на рівні не нижчому ніж рівень місячного грошового забезпечення поліцейського;
- зобов`язати Територіальне управління Служби судової охорони у місті Києві та Київської області нарахувати та виплатити ОСОБА_1  грошове забезпечення відповідно до пункту 2 статті 165 Закону України «Про судоустрій та судовий статус суддів» включно з додатковою грошовою винагородою передбаченою Наказом Міністерства внутрішніх справ №38 від 26.01.2023 з лютого 2023 року в розмірах не менше ніж була нарахована та виплачена поліцейським, які несуть службу в м. Києві;
- визнати протиправною бездіяльність Територіального управління Служби судової охорони у місті Києві та Київської області щодо не нарахування та невиплати матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань за 2022 рік в розмірах не менше ніж була нарахована та виплачена поліцейським, які несуть службу в м. Києві;
- зобов`язати Територіальне управління Служби судової охорони у місті Києві та Київської області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 матеріальну допомогу на вирішення соціально побутових питань за 2022 рік згідно пункту 2 статті 165 Закону України «Про судоустрій та судовий статус суддів» в розмірах не менше ніж була нарахована та виплачена поліцейським, які несуть службу в м. Києві.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 23 лютого 2024 року у задоволенні позову відмовлено повністю.
Позивач, не погоджуючись з вказаним рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить його скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити наступні позовні вимоги:  
- визнати протиправною бездіяльність Територіального управління Служби судової охорони у місті Києві та Київської області, щодо не нарахування та невиплати грошового забезпечення ОСОБА_1 відповідно до пункту 2 статті 165 Закону України «Про судоустрій та судовий статус суддів» з урахуванням його посади в системі Національної поліції України з лютого 2023 року, яке повинно бути на рівні не нижчому ніж рівень місячного грошового забезпечення поліцейського;  
- зобов`язати Територіальне управління Служби судової охорони у місті Києві та Київської області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення відповідно до пункту 2 статті 165 Закону України «Про судоустрій та судовий статус суддів» з урахуванням його посади в системі Національної поліції України включно з додатковою грошовою винагородою передбаченою Постановою Кабінету Міністрів України № 168 (зі змінами) від 28.02.2023 з лютого 2023 року в розмірах не менше ніж була нарахована та виплачена поліцейським, які несуть службу в м. Києві.
Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідно до статті 165 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» додаткова грошова винагорода є складовою грошового забезпечення співробітника Служби судової охорони і має бути не нижче ніж у поліцейського.  
Зокрема, в апеляційній скарзі зазначається, що право позивача на отримання даної грошової винагороди захищене пунктом 2 статті 165 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» і має бути не менше, ніж виплачене поліцейським, які несуть службу в місті Києві, а це відповідно до листа Департаменту патрульної поліції України становить від 10 тисяч гривень до 30 тисяч гривень в залежності від щільності ракетних обстрілів та ударів безпілотних літальних апаратів на території міста Київ.
Також, позивач посилається на рішення Верховного суду у зразковій справі №260/3564/22 від 06 квітня 2023 року.
Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 08 квітня 2024 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 23 лютого 2024 року та на підставі ч. 2 ст. 311 КАС України призначено справу до апеляційного розгляду у порядку письмового провадження.
Відповідачем та третіми особами подано відзиви на апеляційну скаргу, в яких вони просять залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін та зазначають про безпідставність доводів, викладених в апеляційній скарзі.
          Переглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги на предмет законності та обґрунтованості оскаржуваного рішення, колегія суддів виходить з наступного.
          Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 проходить службу в територіальному управлінні Служби судової охорони у м. Києві та Київській області та займає посаду контролера ІІ категорії 2 відділення 1 взводу охорони 5 підрозділу охорони територіального управління Служби судової охорони у м. Києві та Київській області, що відповідачем не заперечується.
Позивачем було надіслано запит до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, а саме до Управління патрульної поліції в м. Києві, щодо надання інформації про розмір середньомісячного грошового забезпечення поліцейського, який успішно пройшов першопочаткову професійну підготовку поліцейського та приступив до виконання службових обов`язків.
Листом Департаменту патрульної поліції від 27.06.2023 повідомлено про те, що відповідно до частини першої постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Проінформовано, що відповідно до пункту 2 Порядку та умов виплати додаткової винагороди поліцейським на період дії воєнного стану, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 28 листопада 2022 року № 775, додаткова винагорода поліцейським виплачується в розмірах до 10 000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які здійснюють повноваження поліції в місцях завдання ракетних ударів та/або ударів безпілотних літальних апаратів, розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 30000 грн. у розрахунку на місяць пропорційно часу їх здійснення та до 100000 грн. -поліцейським, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії.
Також, згідно з листом Департаменту фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Національної поліції України починаючи з лютого 2023 року мінімальне грошове забезпечення поліцейського встановлено на рівні не нижче 17000,00 грн. без урахування грошової винагороди.
В той же час, на запит депутата Київської обласної ради VІІІ скликання ОСОБА_2 Служба судової охорони надала інформацію, в якій зазначила, нарахування та виплата грошового забезпечення співробітникам Служби здійснюється відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 3 квітня 2019 року № 289 «Про грошове забезпечення співробітників Служби судової охорони» (далі - Постанова № 289) та Порядку виплати грошового забезпечення співробітникам Служби судової охорони, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 26 серпня 2020 року № 384 (далі - Порядок № 384).
Асигнування на виплату грошового забезпечення співробітникам Служби судової охорони на 2023 рік, порівняно з 2022 роком, з урахуванням скорочення видатків протягом 2022 року (згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 01 квітня 2022 року № 401 «Про спрямування коштів до резервного фонду державного бюджету») зменшені на 10,3%.
З метою забезпечення належного виконання покладених на Службу завдань та недопущення подальшого загострення соціальної напруги серед особового складу Служба зверталася до Державної судової адміністрації України як до головного розпорядника бюджетних коштів для додаткового виділення Службі з Державного бюджету фінансового ресурсу на збільшення рівня грошового забезпечення співробітникам.
Наразі відповідні додаткові асигнування Службі не виділені.
З огляду на вищевикладене перегляд розміру грошового забезпечення співробітникам Служби можливий тільки в разі надходження відповідних додаткових асигнувань до Служби.
Додаткові асигнування Службі для виплати додаткової винагороди протягом 2022-го та 2023 років не призначалися.
У 2022 році відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 01 квітня 2022 року № 401 «Про спрямування коштів до резервного фонду державного бюджету» асигнування на виплату грошового забезпечення (зокрема на матеріальну допомогу) Службі були зменшені на 125,0 млн грн, що значно перевищує загальну потребу в коштах для виплати матеріальної допомоги співробітникам Служби, а отже, асигнування на виплати були відсутні, у зв`язку з чим протягом 2022 року жодному співробітнику Служби матеріальна допомога не надавалася.
Не погоджуючись з розміром свого грошового забезпечення, позивач звернувся з даним позовом до суду.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач правомірно застосовував розміри посадових окладів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 289, що було прийнято на виконання частини другої статті 165 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».   
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Оскільки позивач у своїй апеляційній скарзі оскаржує судове рішення в частині відмови в задоволені двох позовних вимог (з трьох заявлених), то колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що саме в цій частині перевіряється законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.
Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно ст. 161 Закону України від 02.06.2016 №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Служба судової охорони є державним органом у системі правосуддя для забезпечення охорони та підтримання громадського порядку в судах. Служба судової охорони підзвітна Вищій раді правосуддя та підконтрольна Державній судовій адміністрації України. Керівництво діяльністю Служби судової охорони здійснює Голова Служби судової охорони, який призначається на посаду за результатами відкритого конкурсу і звільняється з посади Вищою радою правосуддя. Голова Служби судової охорони має заступників, які за його поданням призначаються на посади за результатами відкритого конкурсу і звільняються з посад Вищою радою правосуддя.
Служба судової охорони складається з центрального органу управління та територіальних підрозділів Служби. Граничну чисельність центрального органу управління та територіальних підрозділів Служби судової охорони затверджує Державна судова адміністрація України.
Рішення про утворення територіальних підрозділів Служби судової охорони приймається Головою Служби за погодженням з Державною судовою адміністрацією України.
Структуру та штатну чисельність центрального органу управління та територіальних підрозділів Служби судової охорони затверджує Голова Служби за погодженням з Державною судовою адміністрацією України.
Центральний орган управління Служби судової охорони є юридичною особою, має печатку із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням, самостійний баланс та рахунки в органах Державної казначейської служби України.
Територіальні підрозділи Служби судової охорони утворюються як юридичні особи.
Фінансування Служби судової охорони здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.
Згідно з статтею 165 Закону №1402-VIII грошове забезпечення співробітників Служби судової охорони складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.   
Грошове забезпечення співробітників Служби судової охорони виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України на рівні не нижчому, ніж установлений для поліцейських, і повинно стимулювати до комплектування Служби судової охорони кваліфікованими співробітниками.
Співробітникам Служби судової охорони гарантується інший соціальний захист в обсягах та порядку, передбачених Законом України «Про Національну поліцію» для поліцейських, за рахунок коштів Державного бюджету України, передбачених на фінансування Служби судової охорони.
На виконання вимог вищезгаданого Закону та реалізацію соціального захисту співробітників Служби судової охорони прийнято Постанову Кабінету Міністрів України від 03.04.2019 №289 «Про грошове забезпечення співробітників Служби судової охорони».
Пунктом 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 03.04.2019 №289 визначено, що розміри посадових окладів, окладів за спеціальними званнями співробітників Служби судової охорони визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого законом на 1 січня 2018 р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно із схемою тарифних розрядів за основними типовими посадами співробітників Служби судової охорони та схемою тарифних коефіцієнтів за спеціальними званнями співробітників Служби судової охорони, затверджених цією постановою; порядок виплати грошового забезпечення співробітникам Служби судової охорони затверджується Державною судовою адміністрацією.   
Колегія суддів звертає увагу, що станом на час подання адміністративного позову та його розгляду судом, вищезгадана Постанова Кабінету Міністрів України від 03.04.2019 №289 є чинною.
З даного приводу, колегія суддів також зазначає, що незгода позивача із застосуванням Територіальним управлінням Служби судової охорони у м. Києві та Київській області до нього норм зазначеної Постанови №289 не спростовує її законність та не виключає поширення її дії на трудові права позивача.
В частині вимог позивача щодо визнання протиправним нарахування Територіальним управлінням Служби судової охорони у місті Києві та Київській області грошового забезпечення у розмірі менше ніж у поліцейського за аналогічною посадою, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до статті 13 Закону України «Про Національну поліцію» систему поліції складають: 1) центральний орган управління поліції; 2) територіальні органи поліції.
До складу апарату центрального органу управління поліції входять організаційно поєднані структурні підрозділи, що забезпечують діяльність керівника поліції, а також виконання покладених на поліцію завдань.
У складі поліції функціонують: 1) кримінальна поліція; 2) патрульна поліція; 3) органи досудового розслідування; 4) поліція охорони; 5) спеціальна поліція; 6) поліція особливого призначення; 7) інші підрозділи, діяльність яких спрямована на виконання завдань поліції або на забезпечення її функціонування, рішення про створення яких приймається керівником поліції за погодженням з Міністром внутрішніх справ.
У системі поліції можуть утворюватися науково-дослідні установи та установи забезпечення, заклади професійної (професійно-технічної) освіти зі специфічними умовами навчання.
За статтею 94 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається Кабінетом Міністрів України залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення   визначає Міністр внутрішніх справ України.
На підставі вищенаведеного колегія суддів зауважує, що позивачем ні у позовній заяві, ні у апеляційній скарзі не конкретизовано, яку саме посаду поліцейського із загальної системи поліції він вважає прирівняною до своєї посади та відповідно бажає отримувати грошове забезпечення на аналогічному рівні.
Таким чином, позовні вимоги в даній частині є необґрунтованими, недоведеними та такими що не підлягають задоволенню.
Позовна вимога щодо зобов`язання Територіального управління Служби судової охорони у місті Києві та Київської області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення відповідно до пункту 2 статті 165 Закону України «Про судоустрій та судовий статус суддів» включно з додатковою грошовою винагородою, передбаченою Постановою Кабінету Міністрів України № 168 (зі змінами) від 28.02.2023 з лютого 2023 року, в розмірах не менше ніж була нарахована та виплачена поліцейським, які несуть службу в м. Києві, підлягає залишенню без задоволення з огляду на таке.
З матеріалів справи вбачається, що позивач не повідомив, а суд апеляційної інстанції відповідно не встановив, яким чином позивач класифікує свою посаду контролера ІІ категорії 2 відділення 1 взводу охорони 5 підрозділу охорони територіального управління Служби судової охорони у м. Києві та Київській області в системі Національної поліції України. 
Щодо поширення дії Постанови Кабінету Міністрів України № 168 (зі змінами) від 28.02.2023 з лютого 2023 року на трудові права позивача, колегія суддів акцентує увагу, що змінами внесеними постановою КМУ №43 від 20.01.2023 Службу Судової охорони виключено з переліку органів, працівникам та військовослужбовцям яких на період дії воєнного стану виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Доводи позивача стосовно звуження його прав внесеними змінами колегія суддів визнає неспроможними, позаяк незгода із дією нормативно-правового акту не впливає на його правомірність, чинність та застосовність до позивача.
Визначення нормативно-правового акту міститься у пункті 18 частини першої статті 4 КАС України та означає акт управління (рішення) суб`єкта владних повноважень, який встановлює, змінює, припиняє (скасовує) загальні правила регулювання однотипних відносин, і який розрахований на довгострокове та неодноразове застосування.
Для нормативно-правових актів притаманні такі характерні властивості: 1) приймаються як у спосіб безпосереднього волевиявлення народу, так і уповноваженим на це органом за встановленою процедурою; 2) містять загальнообов`язкові правила поведінки, легітимізовані людьми; 3) розраховані на невизначене коло осіб та багаторазове застосування.
Обов`язковою ознакою нормативно-правового акту чи правового акту індивідуальної дії суб`єкта владних повноважень, для цілей їх застосування та оскарження, є створення ними юридичних (негативних) наслідків у формі прав, обов`язків, їх зміни чи припинення.
Відповідно до частини другої статті 264 КАС України право оскаржити нормативно-правовий акт мають особи, щодо яких його застосовано, а також особи, які є суб`єктом правовідносин, у яких буде застосовано цей акт.
Відповідно до частини третьої статті 264 КАС України нормативно-правові акти можуть бути оскаржені до адміністративного суду протягом всього строку їх чинності.
Колегія суддів звертає увагу позивача, що станом на час подання адміністративного позову та його розгляду судом, вищезгадана Постанова Кабінету Міністрів України № 168 (зі змінами) від 21.01.2023 є чинною та у встановленому законному порядку не скасованою.
Крім того, покликання апелянта стосовно того, що його право на отримання даної грошової винагороди захищене пунктом 2 статті 165 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» і має бути не менше ніж виплачене поліцейським які несуть службу в місті Києві, а це відповідно до листа Департаменту патрульної поліції України становить від 10 тисяч гривень до 30 тисяч гривень в залежності від щільності ракетних обстрілів та ударів безпілотних літальних апаратів на території міста Київ, колегія суддів розцінює як безпідставні та такі що базуються та суб`єктивному тлумаченні норм законодавства.
Крім того, доказів безпосереднього залучення позивача до ліквідації ракетних обстрілів та ударів безпілотних літальних апаратів на території міста Київ останнім не надано.
Враховуючи наведене, вище колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності достатніх і необхідних правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .
Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.
Інші доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки не впливають на висновки суду, викладені в оскаржуваному судовому рішенні.
За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, і доводи апелянта, викладені у скарзі, не свідчать про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.
Отже при ухваленні оскаржуваної постанови судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для її скасування.
За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 242, 250, 287, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України суд,
П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Київського окружного адміністративного суду від 23 лютого 2024 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.

Головуючий суддя                                                                      І.О. Грибан

Судді                                                                                          В.Ю. Ключкович

          А.Б. Парінов

          (повний текст постанови складено 12.06.2024р.)