Справа № 438/1100/22                                Головуючий у 1 інстанції: Гіряк С.І. 
Провадження № 22-ц/811/338/24                        Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
       09 квітня 2024 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ 
головуючого - судді Ніткевича А.В.
суддів - Бойко С.М., Копняк С.М.
                        секретаря Зеліско-Чемерис К.Р.
                        з участю позивачки ОСОБА_1 , представника позивачки ОСОБА_2 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Дик Світлани Іванівни на рішення Мостиського районного суду Львівської області від 22 грудня 2023 року в складі судді Гіряк С.І. у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог до предмета спору: Бориславська міська рада Львівської області, про усунення перешкод у спілкуванні з онуками та визначення способів участі у їх вихованні, -
встановив:
У листопаді 2022 року позивачка ОСОБА_1 , інтереси якої предсталяє адвокат Дик С.І., звернулася до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог до предмета спору: Бориславська міська рада Львівської області (орган опіки та піклування), просила: зобов?язати орган опіки та піклування - Бориславську міську раду Львівської області надати висновок щодо розв?язання спору; зобов?язати відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_5 не чинити перешкоди їй у вихованні онуків ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також у спілкуванні з ними; визначити способи участі позивачки ОСОБА_1 у вихованні онуків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , встановивши такі дні та години їхнього спілкування: щоденно не менше 15 хвилин в будні дні та 30 хвилин у святкові та вихідні дні засобами телефонного та інтернет зв?язку; два рази в місяць брати онуків на вихідні дні за адресою свого місця проживання, а саме: з можливістю забирати у п?ятницю після 15:00 год. з місця їх проживання з відповідачами та повертати до цього ж місця до 20:00 год. в неділю; один раз в тиждень у період з 13:00 год. до 19:00 год. спілкуватися за місцем проживання онуків та з можливістю прогулянок по місту, відвідування громадських закладів, з урахуванням погодних умов, стану здоров`я дитини та режиму дня; спільно з онуками святкувати їх день народження за місцем святкування; можливість без перешкод відвідувати шкоду за попереднім повідомленням адміністрації закладу; можливість відвідувати та бути присутньою під час проведення свят, які організовуються в дитячому садочку та школі з участю онуків; можливість на день св. Миколая привезти онукам подарунки та провести спільний час в межах м. Борислава з відвідуванням культурно відпочинкових закладів; забирати онуків до місця свого проживання для святкування релігійних свят, а саме по черговості із відповідачами через рік Різдво Христове (з 10:00 год. 06 січня до 08 січня до 18:00 год.), Великдень (в суботу з 15:00 год. та повернення в понеділок до 13:00 год.), Трійця (в суботу після 15:00 год. та повернення в понеділок до 13:00 год.); забирати онуків до місця свого проживання на період осінніх, зимових та літніх канікул, а саме 2 дні - четвер та п?ятниця (забирати в четвер зранку з 10:00 год., повертати в п?ятницю ввечері 19.00 год.) осінні канікули; понеділок, вівторок, середа (забирати зранку о 10:00 год. повертати ввечері 19:00 год.) весняні канікули; один місяць літніх канікул з можливістю оздоровлення онуків. Зобов?язати відповідачів повідомляти позивача про зміну фактичного місця проживання дітей.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивачка є матір?ю ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та відповідно бабусею ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вказує, що з народження і до вересня 2020 року діти проживали однією сім?єю з матір?ю та бабусею у селі Плешевичі Яворівського району Львівської області. Коли онучка ОСОБА_6 досягла трьохмісячного віку, в її дочки (матері дітей) почали проявлятися ознаки психічного розладу, проте, оскільки позивачка постійно брала участь у вихованні дітей, то це не створювало проблем для перебування дітей спільно з матір`ю.
У серпні 2020 року у зв?язку із скрутним матеріальним становищем позивачка прийняла рішення виїхати на тривалий час за кордон з метою працевлаштування. Розуміючи, що через стан здоров?я, її дочка самостійно не в змозі займатись вихованням двох малолітніх дітей, позивачка звернулася до відділу Служби у справах дітей виконавчого комітету Шегинівської сільської ради за допомогою. Вони отримали висновок лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров?я №79 від 14.08.2020 про наявність у батька, матері тривалої хвороби, яка перешкоджає виконанню батьківських обов?язків, виданий поліклінічним відділенням КНІІ «Мостиська центральна районна лікарня» Мостиської районної ради Львівської області, який став підставою для надання дітям ОСОБА_6 та ОСОБА_7 статусу дітей, позбавлених батьківського піклування. 11.09.2020 дітей влаштовано у прийомну сім?ю відповідачів на спільне виховання та проживання. Позивачка спільно із службою в справах дітей передала своїх онуків та їх документи прийомній сім?ї.
Після влаштування дітей у прийомну сім' ю позивачка продовжувала спілкуватись з ними та брати участь у їх вихованні, проте, у зв?язку з введенням в Україні 24.02.2022 військового стану, сім?я ОСОБА_3 покинула територію України та перестала надавати бабусі можливість спілкування з онуками. Позивачка звернулась до відділу Служби у справах дітей виконавчого комітету Шегинівської сільської ради із заявою про те, що їй чиняться перешкоди у спілкуванні з онуками, на яку отримала відповідь, що 22.07.2022 прийомна сім?я повернулась в Україну, а при з?ясуванні обставин спілкування дітей з бабусею виявлено, що таке негативно впливає на емоційний стан здоров?я ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (інформація зі слів вихователів). Крім цього, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 повідомили, що діти спілкуються зі своєю матір?ю ОСОБА_8 та виявили прохання не повідомляти бабусю про їх повернення в Україну.
У серпні 2022 року позивачка звернулася із заявою до Бориславської міської ради щодо визначення способу її участі у вихованні онуків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , яка розглянута 02.09.2022 на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Бориславської міської ради, де вирішено рекомендувати бабусі ОСОБА_1 звернутися до суду про визначення її способу участі у вихованні дітей. 
09 жовтня 2022 позивачка, маючи бажання побачити своїх онуків та поспілкуватись з ними, прибула до міста Борислав за адресою місця перебування дітей, проте батьки-вихователі не дозволили їм зустрітись. Про вчинення перешкод у спілкуванні з дітьми було повідомлено поліцію (звернення ЕО 4313 від 09.10.2022).
Вказує, що через такі обставини позивачка втратила можливість навідувати онуків, бачитися з ними, спілкуватися, приймати участь у їх вихованні та житті, оскільки відповідачі забороняють спільне спілкування із онуками. Позивачка і надалі хоче допомагати їм у розвитку та навчанні, піклуватися про них, про їх здоров?я, оскільки вона приймала активну участь у догляді за дітьми з моменту народження та до моменту, доки діти були влаштовані у прийомну сім?ю.
Зазначає, що сам факт звернення позивачки до суду з позовом про усунення перешкод у спілкуванні з онуками та визначення способу участі у їх вихованні, є беззаперечним доказом того, що домовленості між відповідачами та позивачкою щодо способу участі ОСОБА_1 , як бабці, у спілкуванні з малолітніми онуками та у їх вихованні досягнуто не було. Просила позов задовольнити.
Оскаржуваним рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 22 грудня 2023 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Бориславська міська рада Львівської області (як орган опіки та піклування) про усунення перешкод у спілкуванні з онуками та визначення способів участі у їх вихованні - задоволено частково.
Зобов?язано відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не чинити перешкоди позивачці ОСОБА_1 у вихованні онуків: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та у спілкуванні з ними.
Визначено способи участі позивачки ОСОБА_3 у вихованні онуків: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , встановивши такі дні та години їхнього спілкування:
- 30 хвилин у святкові та вихідні дні засобами телефонного та інтернет зв?язку;
- один раз в місяць у період з 14.00 год. до 18.00 год. спілкуватися за місцем проживання онуків та з можливістю прогулянок по місту, відвідування громадських закладів, з урахуванням погодних умов, стану здоров`я дитини та режиму дня дітей, у присутності представника органу опіки і піклування;
- можливість на день св. Миколая та день народження дітей привезти онукам подарунки, провести з ними спільний час в межах м. Борислава (час та місце заздалегідь узгоджені з відповідачами);
- зобов?язати відповідачів повідомляти позивачку про зміну фактичного місця проживання дітей.
Побачення та спілкування ОСОБА_1 з малолітніми ОСОБА_6 , ОСОБА_7 мають відбуватися з урахуванням бажання та стану здоров`я дітей, режиму дня та виховного процесу у навчальному закладі, часу навчальних занять і позашкільної освіти дитини.
В решті частини позовних вимог - відмовлено. 
Стягнуто солідарно з відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 , сплачений нею судовий збір у розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн. 40 коп.
Рішення суду оскаржила позивачка ОСОБА_1 , апеляційну скаргу в інтересах якої подала адвокат Дик С.І.
Апеляційну скаргу обгрунтовує тим, що суд першої інстанції в достатній мірі не врахував того факту, що з народження дітей позивачка проживала спільно з онуками та дочкою. Дочка й надалі проживає за цією адресою, а позивачка з метою забрати онуків на виховання придбала собі інше житло в цьому ж населеному пункті, оскільки боялась залишати дітей з матір`ю в одному будинку. 
Вважає, що невірно встановивши обставину, що позивачка на даний час перебуває за межами України у Республіка Польща, де офіційно є працевлаштована, має у власності житло в Україні, де проживає її дочка, котра має захворювання психологічного характеру, суд дійшов хибного висновку про відмову в задоволенні позову в частині два рази в місяць брати онуків на вихідні дні за адресою свого місця проживання, а саме: з можливістю забирати у п?ятницю після 15:00 год. з місця їх проживання з відповідачами та повертати до цього ж місця до 20:00 год. в неділю; спільно з онуками святкувати їх день народження за місцем святкування; забирати онуків до місця свого проживання для святкування релігійних свят, а саме по черговості із відповідачами через рік Різдво Христове (з 10:00 год. 06 січня до 08 січня до 18:00 год.), Великдень (в суботу з 15:00 год. та повернення в понеділок до 13:00 год.), Трійця (в суботу після 15:00 год. та повернення в понеділок до 13:00 год.); забирати онуків до місця свого проживання на період осінніх, зимових та літніх канікул, а саме 2 дні - четвер та п?ятниця (забирати в четвер зранку з 10:00 год., повертати в п?ятницю ввечері 19.00 год.) осінні канікули; понеділок, вівторок, середа (забирати зранку о 10:00 год. повертати ввечері 19:00 год.) весняні канікули; один місяць літніх канікул з можливістю оздоровлення онуків.
Вважає також невмотивованим висновок суду щодо відмови у задоволенні позову про надання їй можливості спілкуватися з онуками засобами телефонного та інтернет зв`язку щоденно.
Окрім того, вважає невмотивоване рішення суду в частині визначення способу участі у вихованні дітей шляхом один раз в місяць у період з 14.00 год до 18.00 год. спілкуватися за місцем проживання онуків та з можливістю прогулянок по місту, відвідування громадських закладів, з урахуванням погодних умов, стану здоро`я дитини та режиму дня дітей, у присутності представника органу опіки та піклування. Підстав для прийняття такого рішення не вбачає, і в подальшому це утруднить його виконання, оскільки працівники органу опіки та піклування мають певний розпорядок роботи та не працюють у вихідні та святкові дні, а за рішенням суду такі відвідування та прогулянки можуть бути один раз у місяць без обмеження щодо робочих чи неробочих днів, а оскільки дитина в 14:00 год. ще перебуває у школі, то доцільно такі зустрічі проводити у вихідні та святкові дні. 
Додає, що у зв`язку з тим, що відповідачі створили для позивачки перешкоди у спілкуванні з онуками, то з цих причин позивачка не могла знати, які навчальні заклади відвідують її онуки та коли відбуваються певні заходи за їх участі, і відпоідно бути присутньою під час їх проведення. 
Зважючи на викладене, просить змінити рішення Мостиського районного суду Львівської області, виключивши з мотивувальної частини твердження, що позивачка має у власності житло в Україні, де проживає її дочка. Ухвалити постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. 
Відзив на апеляційну скаргу не надходив, що згідно із ч.3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду судового рішення.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивачки та її представника на підтримку доводів скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково враховуючи таке.
Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно із статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Частиною 6 цієї ж статті визначено, що в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами інших осіб.
Суд вважав, що особисті стосунки між батьками-вихователями дітей та родичами дітей, в даному спорі бабою дітей, не повинні ставати на заваді і перешкоджати можливості дитини реалізовувати своє право на спілкування з родиною.
Встановивиши наявність перешкод для позивачки у спілкуванні з внуками та їх вихованні, суд дійшов висновку, що порушене право позивачки підлягає захисту. 
Визначаючи спосіб участі позивачки у вихованні внуків, суд надав оцінку зібраним у справі доказам та дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог в частині визначення способу участі у вихованні внуків та їх спілкуванні, зокрема: 30 хвилин у святкові та вихідні дні засобами телефонного та інтернет зв?язку; один раз в місяць у період з 14.00 год. до 18.00 год. спілкуватися за місцем проживання онуків та з можливістю прогулянок по місту, відвідування громадських закладів, з урахуванням погодних умов, стану здоров`я дитини та режиму дня дітей, у присутності представника органу опіки і піклування; можливість на день св. Миколая та день народження дітей привезти онукам подарунки, провести з ними спільний час в межах м. Борислава (час та місце заздалегідь узгоджені з відповідачами), а також вважав за необхідне зобов?язати відповідачів повідомляти позивачку про зміну фактичного місця проживання дітей.
Разом з тим, суд не вбачав підстав для задоволення позовних вимог в частині: два рази в місяць брати онуків на вихідні дні за адресою свого місця проживання, а саме: з можливістю забирати у п?ятницю після 15:00 год. з місця їх проживання з відповідачами та повертати до цього ж місця до 20:00 год. в неділю; спільно з онуками святкувати їх день народження за місцем святкування; забирати онуків до місця свого проживання для святкування релігійних свят, а саме по черговості із відповідачами через рік Різдво Христове (з 10:00 год. 06 січня до 08 січня до 18:00 год.), Великдень (в суботу з 15:00 год. та повернення в понеділок до 13:00 год.), Трійця (в суботу після 15:00 год. та повернення в понеділок до 13:00 год.); забирати онуків до місця свого проживання на період осінніх, зимових та літніх канікул, а саме 2 дні - четвер та п?ятниця (забирати в четвер зранку з 10:00 год., повертати в п?ятницю ввечері 19.00 год.) осінні канікули; понеділок, вівторок, середа (забирати зранку о 10:00 год. повертати ввечері 19:00 год.) весняні канікули; один місяць літніх канікул з можливістю оздоровлення онуків. При цьому, відмовляючи у задоволенні вимог про надання можливості без перешкод відвідувати школу за попереднім повідомленням адміністрації закладу, можливість відвідувати та бути присутньою під час проведення свят, які організовуються в дитячому садочку та школі з участю онуків, суд врахував, що не встановлено наявності перешкод у позивачки для таких відвідувань.
Зважаючи на зміст та обгрунтування апеляційної скарги, апелянт не погоджується з рішенням суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог та в частині зазначення судом тієї обставини, що позивачка на даний час перебуває за межами України у Республіці Польща, де офіційно є працевлаштованою, має у власності житло в Україні, де проживає її дочка, мати онуків, котра має захворювання психологічного характеру. 
Перевіряючи законність та обгрунтованість рішення в оскаржуваній частині, колегія суддів виходить із таких встановлених у справі обставин.
Так, судом встановлено, що батьками ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є: батько (зі слів матері) - ОСОБА_17 , мати - ОСОБА_8 , що стверджується копіями свідоцтв про народження серії НОМЕР_1 від 14.05.2014, та серії НОМЕР_2 від 11.03.1990 відповідно (т. 1 а.с. 10, 11).
Згідно із свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 позивачка ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_8 , відповідно бабусею для своїх онків: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 
З народження і до вересня 2020 року діти проживали однією сім?єю з матір?ю та бабусею у селі Плешевичі Яворівського району Львівської області, батька у дітей немає.
Розпорядженням Мостиської районної державної адміністрації від 09.09.2020 № 222 «Про надання дітям статусу дітей, позбавлених батьківського піклування», малолітнім дітям: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 надано статус дітей позбавлених батьківського піклування (т. 1 а.с.14). 
Іншим розпорядженням Мостиської районної державної адміністрації №225 від 11.09.2020 року «Про влаштування у прийомну сім`ю на спільне проживання та виховання дітей, позбавлених батьківського піклування» зобов`язано влаштувати з 11 вересня 2020 року дітей, позбавлених батьківського піклування ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на спільне проживання та виховання у прийомну сім' ю, за адресою: АДРЕСА_1 до прийомних батьків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , і покладено на прийомних батьків персональну відповідальність за життя, здоров я, фізичний та психічний розвиток дітей (т. 1 а.с.15).
Рішенням виконавчого комітету Бориславської міської ради Львівської області від 19 серпня 2021 № 231 діти, позбавлені батьківського піклування, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , влаштовані на спільне проживання та виховання в дитячий будинок сімейного типу до батьків - вихователів ОСОБА_4 та ОСОБА_3 . Згідно із п.3 згаданого рішення покладено персональну відповідальність за життя, зоров?я, фізичний та психічний розвиток дітей на ОСОБА_4 та ОСОБА_3 відповідно до пункту 19 Положення про дитячий будинок сімейного типу, затвердженого постановою КМУ №564 від 26.04.2021 (т. 1 а.с.12, 25).
Прийомна сім`я створена на базі сім`ї ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 на підставі розпорядження заступника голови Мостиської районної державної адміністрації № 167 від 04.09.2019 «Про створення сім`ї» та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , де обов`язки батька-вихователя покладено на ОСОБА_4 , а обов?язки матері-виховательки покладено на ОСОБА_3 (т. 1 а.с. 13).
Згідно із долученим актом обстеження житлово-побутових умов від 31.08.2022, встановлено, що комісія здійснила візит у ДБСТ сім?ї Хитра за адресою: АДРЕСА_2 і встановила, що ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 проживають та виховуються у дитячому будинку сімейного типу. Діти забезпечені всім необхідним для нормальної життєдіяльності. Батьки-вихователі належним чином піклуються про стан здоров?я дітей. Будинок в якому проживають діти складається з двох поверхів. Помешкання обладнане комунальними зручностями, є всі предмети домашнього вжитку. Окрім дітей-вихованців в будинку проживають 3 рідних дітей. Висновки та пропозиції: вихованці ДБСТ сім?ї ОСОБА_3 забезпечені повноцінним проживанням, утриманням, вихованням та харчуванням. Потенціал батьків-вихователів в повному обсязі використовується на потреби дітей. Державні соціальні виплати на вихованців ДБСТ використовуються за цільовим призначенням. Права дітей не порушено. Житлово-побутові умови проживання задовільні (т. 1 а.с.18).
3 початком повномаштбного вторгнення російської федерації та бойових дій на території України, батьки вихователі переживаючи за життя та здоров?я дітей-вихованців та рідних дітей, яких у них є десятеро (п?ятеро біологічних та п?ятеро прийомних), у встановленому законом порядку повідомили соціальні служби, орган опіки та піклування Бориславської міської ради Львівської області про виїзд до Німеччини.
З відповіді №287 від 29.07.2022 начальника Служби у справах дітей Бориславської міської ради Львівської області встановлено, що станом на 29 липня 2022 року ДБСТ сім?ї ОСОБА_3 повернулася в Україну та проживають у АДРЕСА_2 . Вказано, що при з?ясуванні обставин щодо спілкування дітей з бабусею ОСОБА_3 виявлено, що таке спілкування негативно впливає на емоційний здоров?я ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (інформація зі слів батьків-вихователів). Окрім того ОСОБА_4 , ОСОБА_3 повідомили, що діти спілкуються з своєю матір ОСОБА_8 та виявили прохання не повідомляти бабусі про повернення в Україну (т. 1 а.с.21).
29.07.2022 позивачка звернулась із заявою до Бориславської міської ради щодо визначення способу її участі у вихованні онуків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (а.с.19), яка розглянута 02.09.2022 на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Бориславської міської ради. 
Згідно із протоколом №16 за результатами засідання комісії вирішено рекомендувати бабусі ОСОБА_1 звернутися до суду про визначення її способу участі у вихованні дітей. У даному протоколі вказано, що при з?ясуванні обставин спілкування дітей з бабусею виявлено, що таке спілкування негативно впливає на емоційний стан здоров?я ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Батьки-вихователі повідомили членам комісії, що після спілкування ОСОБА_6 з бабусею ОСОБА_3 , вона проявляла стан тривожності та замикалася в собі. Окрім цього, дівчинка не реагувала на зауваження та пропозиції батьків-вихователів, що негативно впливало на інших дітей, які проживають у ДБСТ сім?ї ОСОБА_3 .
На адвокатський запит щодо надання копій письмових документів, які були зібрані комісією з питань захисту прав дитини Бориславської міської ради Львівської області для розгляду заяви ОСОБА_1 про визначення способу участі у вихованні онуків (побачень) ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 06.09.2022 надано копію оцінки потреб прийомної дитини, дитини-вихованця ОСОБА_7 та ОСОБА_6 від 08.08.2022. При цьому, в оцінці ОСОБА_7 в графах «контакти з біологічними родичами» вказано у розділі «стан на момент оцінки», що «було кілька зустрічей з матір?ю та бабусею», у розділі «конкретні потреби дитини (за результатами оцінки)» проставлено прочерки. В оцінці ОСОБА_6 в графах «контакти з біологічними родичами» вказано у розділі «стан на момент оцінки», що «спілкується з біологічною матір?ю та бабусею відеозв?язком, було кілька зустрічей з матір?ю та бабусею», у розділі «конкретні потреби дитини (за результатами оцінки)» проставлено прочерки (т. 1 а.с. 24).
09.10.2022 позивачка, маючи бажання побачити своїх онуків та поспілкуватись з ними, прибула до міста Борислав за адресою місця перебування дітей, проте, батьки-вихователі не дозволили їм зустрітись. Про вчинення перешкод у спілкуванні з дітьми бабуся повідомила поліцію (звернення ЕО 4313 від 09.10.2022).
Як вказано у доповідній записці інспектора сектору ювенальної превенції за результатами перевірки фактів, викладених у зверненні ОСОБА_1 від 09.10.2022, в цей день до ВП №l ДРВП ГУНП у Львівській області надійшло звернення гр. ОСОБА_1 , про те, що опікуни її онуків, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 не дозволяють бачитися з дітьми. Дане звернення зареєстровано у ІТС ІПНП Дрогобицького РВІІ ГУНП у Львівській області за № 4313 від 09.10.2022 року.
Під час перевірки встановлено, що законними опікунами малолітніх ОСОБА_6 та ОСОБА_7 є ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , котрі проживають у АДРЕСА_2 , та зі слів ОСОБА_4 , гр. ОСОБА_1 негативно впливає на дітей. Розгляд звернення припинений (т. 1 а.с.31). 
Листом №6-4313/53/01-22 від 24.10.2022 начальника ВнП №1 Дрогобицького РВП ГУНП у Львівській області, ОСОБА_7 проінформовано про результат перевірки, рекомендовано звернутися до суду із позовом, у разі якщо їй чиняться перешкоди у спілкуванні з внуками (т. 1 а.с.35). 
Рішенням виконавчого комітету Бориславської міської ради Львівської області №211 від 17.08.2023 затверджено висновок про участь бабці у вихованні дитини та висновок органу і опіки та піклування щодо визначення способів участі бабці ОСОБА_1 у вихованні малолітніх ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , за змістом якого Виконавчий комітет Бориславської міської ради, як оган опіки та піклування, вважає, що спілкування дітей з бабусею є не доцільним та не відповідає інтересам дітей. При цьому зазначено, що поведінка ОСОБА_1 дуже негативно впливає на емоційний стан здоров`я дітей, а зустрічі їм шкодять (т. 1 а.с.155-156).
Колегія суддів звертає увагу, що судовий розгляд сімейних спорів, у яких зачіпаються інтереси дитини, є особливо складним, оскільки в його процесі вирішуються не просто спірні питання між батьками та іншими особами, а визначається доля дитини, а тому результат судового розгляду повинен бути спрямований на захист найкращих інтересів дитини.
Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. 
Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Положення статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено право на повагу до сімейного життя, поширюються у тому числі і на відносини між бабою, дідом та онуками, якщо між ними існують достатньо тісні зв`язки (Рішення ЄСПЛ у справі «Kruskic v. Croatia» від 25 листопада 2014 року, п. 108).
ЄСПЛ зазначає, що держава повинна за загальним правилом забезпечити збереження сімейного зв`язку там, де він існує.
Відносини між бабою, дідом і онуками за своїм характером відрізняються від відносин між батьками і дітьми і, зокрема, вимагають меншого ступеня захисту. Право на повагу до сімейного життя баби, діда у відносинах з їхніми онуками передбачає, у першу чергу, право підтримувати звичайні стосунки з онуками, навіть якщо такий контакт зазвичай відбувається за згодою особи, яка має батьківську відповідальність» (Рішення ЄСПЛ «Bogonosovy v. Russia» від 05 березня 2019 року, п. 82).
Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
На рівні внутрішнього законодавства України принцип урахування найкращих інтересів дитини викладено у пункті 8 статті 7 СК України та у статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», згідно з положеннями яких регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини; предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів дитини.
Стаття 1 Закону України «Про охорону дитинства» визначає контакт з дитиною як реалізацію матір`ю, батьком, іншими членами сім`ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання ним інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини.
Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Дитина є найбільш вразливою стороною в ході будь-яких сімейних конфліктів, оскільки на її долю випадає найбільше страждань та втрат.
Відповідно до частини 1 статті 257 СК України баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. 
Частинами 2, 3 статті 257 СК України передбачено, що батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення.
Тлумачення статті 257 СК України свідчить, що законодавець визначив механізм здійснення права баби та діда, прабаби, прадіда на виховання внуків і правнуків, який проявляється в: (а) покладенні обов`язку на батьків чи інших осіб, з якими проживає дитина не перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків; (б) закріпленні права баби діда, прабаби, прадіда у разі наявності перешкод у вихованні та спілкуванні із внуками, правнуками на звернення до суду з позовом про їх усунення.
Згідно із частиною 1 статті 263 СК України встановлено, що спір щодо участі баби, діда, прабаби, прадіда, брата, сестри, мачухи, вітчима у вихованні дитини вирішується судом відповідно до статті 159 цього Кодексу.
В свою чергу, вимоги статті 159 СК України вказують на те, що позов про усунення перешкод у вихованні дитини і спілкуванні з нею - є позовом про заборону поведінки особи, яка чинить перешкоди іншій особі у здійсненні нею свого права.
Згідно із ч. 2 ст 159 СК України суд визначає способи участі особи у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.
Відповідно до частин четвертої-шостої статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.
Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.
Установивши, що між сторонами склалися стосунки, які позбавляють позивачку можливості вільно спілкуватися з онуками, суд першої інстанції, з висновками якого погоджується апеляційний суд, врахувавши права та бажання бабусі брати участь у вихованні та спілкуванні з онуками, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для зобов`язання відповідачів не перешкоджати ОСОБА_1 брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з оунками.
Визначаючи спосіб участі бабусі у вихованні та спілкуванні з онуками, суд першої інстанції, врахувавши інтереси дітей, їх вік, статус, місце прожвання, місце навчання та інші обставини, що мають істотне значення, обґрунтовано частково задовольнив позов та визначив порядок участі баби у спілкуванні та вихованні онуків шляхом побачень з участю представника органу опіки та піклування. При цьому визначив такий час (один раз місяць у період з 14:00 18:00 год), в який може бути забезпечена участь представника органу опіки та піклування. 
Аргументи скарги про те, що у вихідні дні (субота, неділя) орган опіки та піклування не працює, а тому їх обов`язкова присутність унеможливить виконання судового рішення, на правильність висновків суду не впливають, оскільки час та місце зазделегідь узгоджується між сторонами, при цьому може бути забезпечена участь представника органу опіки та піклування. 
Позивачка усвідомлюючи те, що діти перебувають у прийомній сім`ї, повинна зважати, як на режим дня так і на виховний процес дітей. Відсутність у бабусі можливості самостійно вховувати дітей та водночас не бажання сприяти у повноцінному розвитку своїх онуків, може призвести до створення, як конфліктних ситуацій, так і негативного впливу на психоемоційний стан дітей.
Однак, не зазначивши у рішенні конкретний день місяця, у який має відбутися зустріч бабусі з дітьми, суд першої інстанції не сприяв реальному виконанню встановленого графіку побачень, відтак, враховуючи доводи апелянта про доцільність проведення таких зустрічей у вихідні та святкові дні, колегія суддів вважає за необхідне рішення суду першої інстанції в цій частині змінити, а саме визначити спосіб участі бабусі у спілкуванні з онуками один раз в місяць, а саме у першу неділю місяця, у період з 14.00 год. до 18.00 год. спілкуватися за місцем проживання онуків та з можливістю прогулянок по місту, відвідування громадських закладів, з урахуванням погодних умов, стану здоров`я дитини та режиму дня дітей, у присутності представника органу опіки і піклування.
На переконання колегії суддів, встановлений графік побачень є справедливим, не порушує принцип рівності принципу розумності, справедливості та збалансованості між інтересами усіх учасників сімейних відносин. 
Згідно з визначеним графіком спілкування позивачки з онуками, з врахуванням її постійного місця проживання у Польщі, часу спілкування достатньо, щоб налагодити необхідний контакт з дітьми, які не проживають разом з нею. 
При цьому колегія суддів звертає увагу, що з урахуванням вікових змін дітей, їх розвитку та потреб, ставлення до бабусі, остання не позбавлена у майбутньому права на зміну встановленого судом способу участі у вихованні малолітніх онуків, що буде відповідати, насамперед, якнайкращим інтересам дітей.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог в частині: два рази в місяць брати онуків на вихідні дні за адресою свого місця проживання, а саме: з можливістю забирати у п?ятницю після 15:00 год. з місця їх проживання з відповідачами та повертати до цього ж місця до 20:00 год. в неділю; спільно з онуками святкувати їх день народження за місцем святкування; забирати онуків до місця свого проживання для святкування релігійних свят, а саме по черговості із відповідачами через рік Різдво Христове (з 10:00 год. 06 січня до 08 січня до 18:00 год.), Великдень (в суботу з 15:00 год. та повернення в понеділок до 13:00 год.), Трійця (в суботу після 15:00 год. та повернення в понеділок до 13:00 год.); забирати онуків до місця свого проживання на період осінніх, зимових та літніх канікул, а саме 2 дні - четвер та п?ятниця (забирати в четвер зранку з 10:00 год., повертати в п?ятницю ввечері 19.00 год.) осінні канікули; понеділок, вівторок, середа (забирати зранку о 10:00 год. повертати ввечері 19:00 год.) весняні канікули; один місяць літніх канікул з можливістю оздоровлення онуків, оскільки як встановлено судом позивачці на праві власності належить житло, в якому проживає її дочка, мати онуків, котра має захворювання психічного характеру, що створює небезпеку для дітей.
Доводи позивачки про те, що з метою забирати онуків на вихованні вона придбала собі інше житло в цьому ж населеному пункті, оскільки боялась залишати дітей з матір`ю в одному будинку, не підтверджені належними та допустимими доказами. 
Окрім того, колегія суддів зауважує, що звертаючись до суду з позовом, позивачка не зазначала в прохальній частині конкретоного місця її проживання, куди вона планувала забирати онуків, лише зазначила «за місцем свого проживання». Згідно із матеріалами справи, зокрема позовної заяви та апеляційної скарги, місцем проживання ОСОБА_1 є АДРЕСА_3 . 
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині надання можливості без перешкод відвідувати школу за попереднім повідомленням адміністрації закладу; можливість відвідувати та бути присутньою під час проведення свят, які організовуються в дитячому садочку та школі з участю онуків, суд першої інстанції правильно виходив з того, що судом не встановлено наявності перешкод у позивачки для таких відвідувань.
Доводи апелянтки про те, що відповідачі створили перешкоди позивачці у спілкуванні з онуками, а тому вона не могла знати, які навчальні заклади відвідують її онуки та коли там відбуваються певні заходи за їх участю і, відповідно бути присутньою під час їх проведення, колегія суддів вважає безпідставними та такими, що спростовуються матеріалами справи, зокрема оцінкою потреб прийомної дитини від 12.08.2022, де в загальних відомостях про дитину зазначено, який навчальний та виховний заклад вони відвідують. Тому позивачка не була і не є позбавлена можливості поцікавитись такою інформацією та виявляти бажання цікавитись розвитком своїх онуків. Матеріали справи не містять жодних доказів, які б вказували на чинення їй будь-яких перешкод у відвідуванні закладів, де перебувають під час виховання та навчання її онуки. 
Доводи апеляційної скарги не містять посилання на докази, які б спростовували висновки суду першої інстанції, а зводяться до переоцінки доказів і незгоди скаржника з висновком суду. Такі доводи фактично зводяться до викладення обставин справи із тлумаченням норм чинного законодавства на власний розсуд, висвітлення цих обставин у спосіб, що є зручним для скаржника, що має за мету задоволення апеляційної скарги, а не спростування висновків суду першої інстанції. При цьому, докази та обставини, на які посилається позивачка в апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду першої інстанції і при їх дослідженні та встановленні були дотримані норми матеріального і процесуального права. Судом першої інстанції правильно визначено характер спірних правовідносин, встановлено обсяг прав та обов`язків сторін, застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, що склались між сторонами, надано повну, всебічну та об`єктивну оцінку наявним у справі доказам.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.
З огляду на вищевказане, врахувавши всі обставини справи, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що апеляційна скарга представника ОСОБА_1 - адвоката Дик Світлани Іванівни підлягає до часткового задоволення, рішення суду першої інстанції необхідно змінити в частині висновку суду про визначення дня зустрічі бабусі з онуками, а врешті рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374, 376, 381-383 ЦПК України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Дик Світлани Іванівни задовольнити частково.
Рішення Мостиського районного суду Львівської області від 22 грудня 2023 року - змінити.
В абзаці третьому резолютивної частини рішення після слів «один раз на місяць» доповнити словами «кожну першу неділю місяця», далі по тексту.
Врешті рішення суду першої інстанції залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 10 квітня 2024 року.

Головуючий                                                 А.В. Ніткевич
Судді                                                                 С.М. Бойко
                      
       С.М. Копняк