Справа № 1313/665/2012                        Головуючий у 1 інстанції: Дем`яновський Ю.Г. 
Провадження № 22-ц/811/985/23                Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
15 травня 2024 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ в складі: 
                головуючої: Н.П. Крайник 
суддів: С.М. Копняк, А.В. Ніткевича
                при секретарі: Х.Б. Назар
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційними скаргами Львівської міської ради та  ОСОБА_1  на ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 24 лютого 2012 року у справі за позовом ОСОБА_2 до приватного підприємства «КГК» про визнання недійсним рішення загальних зборів учасників підприємства, зустрічним позовом приватного підприємства «КГК» до ОСОБА_2 про визнання права власності та позовом третіх осіб: товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Європа-Контакт», товариства з обмеженою відповідальністю «Гал-Леобуд» до приватного підприємства «КГК» про визнання права власності, - 
в с т а н о в и в: 
       23 лютого 2012 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до приватного підприємства «КГК» про визнання недійсним рішення загальних зборів учасників підприємства.
       Позов обґрунтовував тим, що він є співзасновником ПП «КГК». На зборах засновників ПП «КГК», які відбулись 25 жовтня 2011 року було ухвалено рішення про включення до числа складу учасників приватного підприємства наступних осіб: ОСОБА_3 , ПП «BITMAP», ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ПП «Євротрест», ПП «І.Т.», ОСОБА_7 та ПП «Галінтерком - Сервіс» та про збільшення розміру статутного фонду підприємства на розмір внесків та на розмір внеску позивача. Однак, надалі йому стало відомо, що ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ПП «Євротрест», ПП «І.Т.», ОСОБА_7 та ПП «Галінтерком-Сервіс» не подавали письмових заяв про включення їх у склад учасників ПП «КГК» та про внесення до статутного фонду належного їм майна. На його звернення до відповідача з вимогою внести зміни до рішення про включення зазначених осіб до числа учасників підприємства (протокол від 25 жовтня 2011 року), відповідач в особі директора ОСОБА_8 (він же голова зборів підприємства) відмовився це зробити. З огляду на те, що відповідач фактично ввів в оману позивача з приводу наявності заяв від вказаних вище осіб про вступ як учасників підприємства і відмову відповідача від внесення змін у склад засновників, він вважає за необхідне звернутись до суду з вимогою про визнання недійсними рішень зборів засновників ПП «КГК», які були прийняті 25 жовтня 2011 року (протокол №б/н від 25 жовтня 2011 pоку).
       ПП «КГК» подало зустрічну позовну заяву, яку обґрунтовувало тим, що оспорюване ОСОБА_2 рішення було прийнято зборами засновників, на яких були присутні усі засновники, тобто наявними були 100 відсотків голосів. За всі рішення про внесення змін до статуту було проголосовано одноголосно, тобто достатньою кількістю голосів. Таким чином, оскаржуване ОСОБА_9 рішення зборів засновників було прийняте правомочними зборами засновників у межах своїх повноважень. Просило визнати за ПП «КГК» право власності на нежитлові приміщення.
       Також з позовом до ПП «КГК» звернулися ТзОВ «Європа-Контакт» та ТзОВ «Гал-Леобуд». Позов обгрунтовували тим, що твердження ПП «КГК» у зустрічному позові не відповідають дійсності, оскільки позивачі, хоча й висловлювали намір стати учасниками ПП «КГК», проте надалі від цього наміру відмовились та не підписували акт приймання-передачі майна і не подавали заяву про вступ у склад учасників ПП «КГК». ТзОВ «Фірма «Європа-Контакт» є власником нежитлових приміщень загальною площею 2974,9 кв.м у будинку АДРЕСА_1 та нежитлових приміщень загальною площею 147,3 кв.м у будинку АДРЕСА_2 , а ТзОВ «Гал-Леобуд» є власником нежитлових приміщень загальною площею 366,9 кв.м у будинку АДРЕСА_3 , що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності та реєстраційними посвідченнями. Вказує, що вимагаючи визнати за ПП «КГК» право власності на вказані нежитлові приміщення, які належать позивачам, відповідач, цим самим, оспорює їхнє право власності на зазначене майно. Просили визнати за ними право власності на зазначені вище нежитлові приміщення, а в задоволенні вимог ПП «КГК» відмовити.
        ОСОБА_2 , директор ПП «КГК» - Кузик І.М., представник ТзОВ «Європа-Контакт» та ТзОВ «Гал-Леобуд» - Лабай А.М. подали суду заяву про визнання мирової угоди, у якій просили визнати мирову угоду від 20 лютого 2012 року, укладену між ОСОБА_2 , ПП «КГК», ТзОВ «Фірма «Європа-Контакт» та ТзОВ «Гал-Леобуд» та закрити провадження у справі у зв`язку з врегулювання спору шляхом взаємних поступок.
       Оскаржуваною ухвалою мирову угоду від 20 лютого 2012 року, укладену між ОСОБА_2 , ПП «КГК», ТзОВ «Фірма «Європа-Контакт» та ТзОВ «Гал-Леобуд» визнано на наступних умовах:
       Сторони мирової угоди дійшли згоди про внесення змін до протоколу загальних зборів засновників ПП «КГК» від 25 жовтня 2011 року шляхом виключення ТзОВ «Фірма Європа-Контакт» та ТзОВ «Гал-Леобуд» з числа осіб, що вступають у склад учасників ПП «КГК», і вносять своє майно у статутний фонд підприємства;
       Визнано за Приватним підприємством «КГК» право власності на наступне нерухоме майно: нежитлове приміщення за адресою: м.Львів, вул. Кавалерідзе, 2, літ. «Б-1», заг. пл. 22,7 кв.м; нежитлове приміщення за адресою: м. Львів, вул.Драгана, 1, літ. «Б-1», заг. пл. 42,9 кв.м; нежитлове приміщення за адресою: м. Львів, просп. Червоної Калини, 109, літ. «Б- 1», заг. пл. 118,4 кв.м; нежитлове приміщення за адресою: м. Львів, просп. Червоної Калини, 94, літ. «Б-1», заг. пл. 27,9 кв.м; нежитлове приміщення за адресою: м. Львів, вул. Наукова, 29, літ. «В-1», заг. пл.57,4 кв.м; нежитлове приміщення за адресою: м. Львів, вул. Чернівецька, 9, літ. «В-1», заг. пл. 58,7 кв.м; нежитлове приміщення за адресою: м. Львів, просп. Червоної Калини, 59, літ. «Б-1», заг. пл. 60,0 кв.м; нежитлове приміщення за адресою: м. Львів, просп. Червоної Калини 97, літ. «Б-1», заг. пл. 54,8 кв.м; нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , літ «Б-1» ; нежитлове приміщення за адресою: м. Львів, просп. Червоної Калини, 40, літ. «Б-1», заг. пл. 54,0 кв.м; нежитлове приміщення за адресою: м. Львів, вул. Тарнавського, 109, літ. «Б-1», заг. пл. 94,8 кв.м; нежитлове приміщення за адресою: м. Львів, просп. Червоної Калини, 107, літ. «Б- 1», заг. пл. 42,6 кв.м; нежитлове приміщення за адресою: м. Львів, просп. Червоної Калини, 37, літ. «Г-1», заг. пл. 49,2 кв.м; нежитлове приміщення за адресою: м. Львів, вул. Городоцька, 321, літ. «В-1», заг.пл. 49,6 кв.м; нежитлове приміщення за адресою: м. Львів, вул. Чернівецька, 9, літ. «Б-1», заг. пл.31,3 кв.м; нежитлове приміщення за адресою: м. Львів, вул. Ярошинської, 2, літ. «Б-1», заг. пл.28,0 кв.м;
       Визнано за Товариством з обмеженою відповідальністю «Фірма «Європа-Контакт`право власності на: нежитлові приміщення за адресою: м. Львів, просп. Свободи,25, заг. пл. 147,3 кв.м; нежитлові приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , заг. пл. 2974,9 кв.м.
       Визнано за ТзОВ «Гал-Леобуд» право власності на нежитлові приміщення за адресою: АДРЕСА_3 , заг. пл. 366,9 кв.м;
       Право власності сторін цієї мирової угоди на зазначені об`єкти нерухомості підлягає державній реєстрації КП ЛОР «БТІ та ЕО», яке повинно видати Витяги про реєстрацію права власності з Єдиного державного реєстру прав власності на нерухоме майно.
       Судові витрати, сплачені учасниками процесу, віднесено на осіб, які їх сплатили.
       Наслідки укладання мирової угоди та визнання її судом сторонам відомі.
       Дана угода укладена в п`яти примірниках, з яких І-ий примірник передається в суд, ІІ-ий примірник Позивачеві, ІІІ-ій - Відповідачеві, IV та V - 3-м особам. Тотожність (ідентичність всіх примірників перевірена).
       Провадження у справі закрито.
       Ухвалу суду оскаржила Львівська міська рада.
       Вважає ухвалу суду незаконною, необґрунтованою, такою, що постановлена з порушенням норм матеріального і процесуального права та з невідповідністю висновків суду обставинам справи.
       Зазначає, що нежитлові приміщення, на які визнано право власності на підставі оскаржуваної ухвали, є тимчасовими спорудами. Право на розміщення тимчасових споруд надавалося Департаментом містобудування Львівської міської ради, що підтверджується договорами на право тимчасового користування окремими конструктивними елементами благоустрою комунальної власності на умовах оренди для розміщення тимчасових споруд. Визнаючи мирову угоду у запропонованому сторонами варіанті, суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку, що об`єкти, на які позивач просить суд визнати за ним право власності, є об`єктами нерухомого майна. Вказує, що Львівська міська рада є власником земельних ділянок, на яких розташовані вказані об`єкти, а тому відповідно до ст. 375 ЦК України лише власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Зазначає, що оскаржувана ухвала суду порушує права Львівської міської ради як власника земельних ділянок. 
       Просить ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
       Ухвалу суду в частині визнання за товариством з обмеженою відповідальністю «Фірма «Європа-Контакт» права власності на нежитлове приміщення загальною площею 2 974, 9 м2 по АДРЕСА_1 оскаржив  ОСОБА_1 .
       Зазначає, що він є власником нежитлових приміщень №№32-35 загальною площею 100, 4 м2, що знаходяться в корпусі під літ. «3-3» за адресою АДРЕСА_1 . 02 серпня 2021 року шляхом візуального огляду належного йому на праві власності майна ним було виявлено розбіжності у геометричних параметрах зазначеного нежитлового приміщення та сусіднього офісно-складського приміщення, власником яких є ТзОВ «Фірма «Ратуша». У травні 2023 року він звернутися до ТзОВ «Фірма «Ратуша» з вимогою про усунення порушення його права власності на нежитлові приміщення №№ НОМЕР_1 , що знаходяться у АДРЕСА_1 , шляхом збільшення (відновлення) висоти таких до 6, 8 м і демонтажу надбудов, які знаходяться над його нерухомим майном. Однак, 15 червня 2023 року він отримав лист від 06 червня 2023 року, в якому товариство відмовилося проводити демонтаж приміщень, надбудованих над належними йому нежитловими приміщеннями, покликаючись на правовстановлюючі документи, що стали підставою для набуття ним права власності на вищезазначене майно, зокрема, на мирову угоду від 20 лютого 2012 року, рішення №08/07-13 учасника товариства з обмеженою відповідальністю «Європа- Контакт» від 08 липня 2013 року, Акт приймання-передачі майна в процедурі виділу від 22 липня 2013 року, свідоцтво про право власності серії НОМЕР_2 від 02 серпня 2013 року та Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності серії БАТ №720295 від 02 серпня 2013 року. Враховуючи наведене, вважає, що оскаржуваною ухвалою в частині визнання за ТзОВ «Фірма «Європа-Контакт» права власності на нежитлове приміщення площею 2 974, 9 м2, до складу якого увійшла частина площі його нежитлових приміщень, порушено його законні права та інтереси, що підлягають захисту в судовому порядку. 
       Просить ухвалу суду в частині визнання за товариством з обмеженою відповідальністю «Фірма «Європа-Контакт» права власності на нежитлове приміщення загальною площею 2 974, 9 м2 по АДРЕСА_1 скасувати та направити справу в частині вирішення позовних вимог товариства про визнання права власності на зазначене майно для продовженню розгляду до суду першої інстанції. 
       У засіданні суду апеляційної інстанції представник Львівської міської ради - Гриниха Х.А. та представник ОСОБА_1 - ОСОБА_10 скарги підтримали, просили скарги задоволити.
       Представник ТзОВ «Фірма «Європа-Контакт» та ТзОВ «Гал-Леобуд» - Галадій А.М. проти скарг заперечив.
       Інші учасники справи в судове засідання не з`явився, хоча були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, тому суд вважає за можливе проводити розгляд справи у їх відсутності.
       Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги підлягають до задоволення з наступних мотивів. 
       Згідно ч.3 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
       Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
       Частиною ч.1 ст.15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
       Відтак, правом на звернення до суду за захистом наділена особа лише в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.
       Згідно положень ст.ст.12, 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.        
       Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 1, ч. 6 ст. 81 ЦПК України).
       Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
       Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 175 ЦПК України в редакції 2004 року, яка діяла на час розгляду справи судом першої інстанції, мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обов`язків сторін та предмета позову. Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну заяву. Якщо мирову угоду або повідомлення про неї викладено в адресованій суду письмовій заяві сторін, ця заява приєднується до справи.
       За змістом зазначеної статті мирова угода - це складена сторонами з урахуванням інтересів усіх заінтересованих осіб, що беруть участь у справі, угода, яка визнається судом лише після встановлення законності й обґрунтованості її умов, а також з`ясування думки усіх заінтересованих осіб щодо можливості її визнання. Метою такої угоди є врегулювання спору між сторонами, а її умови можуть стосуватися лише прав та обов`язків сторін та предмету спору, тобто матеріально-правової вимоги позивача до відповідача, стосовно якої він просить постановити судове рішення. Не може визнаватися судом мирова угода, умови якої не пов`язані зі спірними правовідносинами.
       Якщо умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у визнанні мирової угоди і продовжує судовий розгляд (ч.5 ст.175 ЦПК України в редакції 2004 року, яка діяла на час розгляду справи судом першої інстанції). 
       Таким чином, умови мирової угоди не повинні суперечити закону, мають стосуватися лише правовідносин сторін, які є предметом спору і не можуть стосуватися вимог, що не заявлялися в позовній заяві.
       Аналогічні норми процесуального закону визначені в ст. 207 ЦПК України в редакції від 2017 року.
       Відповідно до положень ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. 
       Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
       Як убачається з матеріалів справи, 23 лютого 2012 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ПП «КГК» про визнання недійсним рішення зборів засновників ПП «КГК» від 25 жовтня 2011 року.
       ПП «КГК» звернулося до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_11 про визнання права власності на нежитлові приміщення.
       ТзОВ «Фірма «Європа-Контакт та ТзОВ «Гал-Леобуд», як треті особи з самостійними вимогами на предмет спору, подали позов про визнання за ними права власності на спірні нежитлові приміщення.
       В ході розгляду справи сторони дійшли згоди щодо можливості врегулювання спору шляхом укладення мирової угоди.
             Затверджуючи мирову угоду, укладену між укладену між ОСОБА_2 , ПП «КГК», ТзОВ «Фірма «Європа-Контакт» та ТзОВ «Гал-Леобуд», суд першої інстанції виходив з того, що умови даної мирової угоди не суперечать закону, не порушують права та інтереси третіх осіб, відповідають дійсній волі сторін, угода укладена сторонами з метою врегулювання спору, ґрунтується на взаємних поступках та стосується лише прав і обов`язків сторін та предмета спору.
       Однак, з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів не може погодитися, виходячи з наступного. 
       За змістом ст.352 ЦПК України, право на апеляційне оскарження мають особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки.        
       Відповідно до положень ст. 327 ЦК України управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування.
       Згідно ст. 80 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» територіальні громади, які реалізують право власності через органи місцевого самоврядування, є суб`єктами права комунальної власності.
       Відповідно до ч. 8 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших суб`єктів. Об`єкти права комунальної власності не можуть бути вилучені у територіальних громад і передані іншим суб`єктам права власності без згоди безпосередньо територіальної громади або відповідного рішення ради чи уповноваженого нею органу, за винятком випадків, передбачених законом. 
       Таким чином, законодавством передбачено, що способом волевиявлення ради, яка реалізує право власності від імені відповідної територіальної громади щодо регулювання земельних відносин, є прийняття рішення на сесії відповідної ради.
       Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.        
       Відповідно до положень ст. 331 Цивільного кодексу України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. 
       Згідно ст. 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» суб`єкти містобудування зобов`язані додержуватися містобудівних умов та обмежень під час проектування і будівництва об`єктів. Право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації. Проектування та будівництво об`єктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок  у пордяку, визначеному ч.5 ст. 26 цього Закону.
       Отже, передумовою для виникнення права власності на новостворений об`єкт нерухомого майна є прийняття такого нерухомого майна в експлуатацію.        
       Відповідно до ч. 4 ст. 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не підлягають державній реєстрації речові права та їх обтяження на малі архітектурні форми, тимчасові, некапітальні споруди, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких можливе без їх знецінення та зміни призначення.
       Як убачається з матеріалів справи, на підставі оскаржуваної ухвали 04 квітня 2012 року ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» було здійснено державну реєстрацію права власності за ПП «КГК» на: нежитлове приміщення за адресою: м. Львів, вулиця Кавалерідзе, 2, під літерою «Б-1» загальною площею 22,7 кв.м (реєстраційний номер майна 36371713); нежитлове приміщення за адресою: м. Львів, вулиця Драгана, 1 під літерою «Б-1» загальною площею 42,9 кв.м (реєстраційний номер майна 36368953); нежитлове приміщення за адресою:  АДРЕСА_4  під літерою «Б-1» загальною площею 118,4 кв.м (реєстраційний номер майна 36372002); нежитлове приміщення за адресою:  АДРЕСА_4  під літерою «Б-1» загальною площею 27,9 кв.м (реєстраційний номер майна 36367015); нежитлове приміщення за адресою:  АДРЕСА_5  під літерою «Б-1» загальною площею 57,4 кв.м (реєстраційний номер майна 36371917); нежитлове приміщення за адресою:  АДРЕСА_6  під літерою «В» загальною площею 58,7 кв.м (реєстраційний номер майна 36368345); нежитлове приміщення за адресою:  АДРЕСА_4  під літерою «Б-1» загальною площею 60 кв.м (реєстраційний номер майна 36367390); нежитлове приміщення за адресою:  АДРЕСА_4  під літерою «Б-1» загальною площею 54,8 кв.м (реєстраційний номер майна 36372270); нежитлове приміщення за адресою:  АДРЕСА_2  під літерою «Б- 1»; нежитлове приміщення за адресою:  АДРЕСА_4  під літерою «Б-1» загальною площею 54,0 кв.м (реєстраційний номер майна 36371588); нежитлове приміщення за адресою:  АДРЕСА_4  під літерою «Б-1» загальною площею 94,8 кв.м. (реєстраційний номер майна 36372405); нежитлове приміщення за адресою: м. Львів, просп. Червоної Калини, 107, літ. «Б-1», заг. пл. 42,6 кв.м (реєстраційний номер майна 36370576); нежитлове приміщення за адресою:  АДРЕСА_7  під літерою «Г-1» загальною площею 49,2 кв.м (реєстраційний номер майна 36370673); нежитлове приміщення за адресою:  АДРЕСА_8  під літерою «В-1» загальною площею 49,6 кв.м (реєстраційний номер майна 36369606); нежитлове приміщення за адресою:  АДРЕСА_6  під літерою «Б-1» площею 31,3 кв.м (реєстраційний номер майна 36367980); нежитлове приміщення за адресою:  АДРЕСА_9 , під літерою Б-1» загальною площею 28,0 кв.м (реєстраційний номер майна 36372137). 
       Власником земельних ділянок, на яких знаходяться тимчасові споруди, право власності на які визнано за сторонами справи на підставі мирової угоди є Львівська міська рада.
       На розміщення зазначених вище тимчасових споруд Департаментом містобудування Львівської міської ради надавався відповідний дозвіл. Зазначене підтверджується договорами на право тимчасового користування окремими конструктивними елементами благоустрою комунальної власності на умовах оренди для розміщення тимчасових споруд. Зокрема - договором на право тимчасового користування окремими конструктивними елементами благоустрою комунальної власності на умовах оренди для розміщення тимчасової споруди площею 56,00 кв.м за адресою АДРЕСА_4 від 12 березня 2020 року № С-2528-20, укладеним між ФОП ОСОБА_2 та Управлінням комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради; договором на право тимчасового користування окремими конструктивними елементами благоустрою комунальної власності на умовах оренди для розміщення тимчасової споруди площею 85,00 кв.м. за адресою АДРЕСА_4 від 12 березня 2020 року №С-2541-20, укладеним між ОСОБА_3 та Управлінням комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради; договором на право тимчасового користування окремими конструктивними елементами благоустрою комунальної власності на умовах оренди для розміщення тимчасової споруди площею 50,00 кв.м. за адресою АДРЕСА_10 ) від 12 березня 2020 року № С-2535-20, укладеним між ОСОБА_3 та Управлінням комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради; договором на право тимчасового користування окремими конструктивними елементами благоустрою комунальної власності на умовах оренди для розміщення тимчасової споруди площею 51,00 кв.м за адресою АДРЕСА_7 від 12 березня 2020 року № С-2531-20, укладеним між ОСОБА_3 та Управлінням комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради; договором на право тимчасового користування окремими конструктивними елементами благоустрою комунальної власності на умовах оренди для розміщення тимчасової споруди площею 24,80 кв.м за адресою АДРЕСА_11 , від 12 березня 2020 року № С-2530-20, укладеним між ОСОБА_3 та Управлінням комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради; договором на право тимчасового користування окремими конструктивними елементами благоустрою комунальної власності на умовах оренди для розміщення тимчасової споруди площею 56,00 кв.м за адресою АДРЕСА_3 від 12 березня 2020 року № С-2538-20, укладеним між ОСОБА_3 та Управлінням комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради; договором на право тимчасового користування окремими конструктивними елементами благоустрою комунальної власності на умовах оренди для розміщення тимчасової споруди площею 50,00 кв.м за адресою АДРЕСА_10 ) від 12 березня 2020 року № С-2535-20, укладеним між ОСОБА_3 та Управлінням комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради; договором на право тимчасового користування окремими конструктивними елементами благоустрою комунальної власності на умовах оренди для розміщення тимчасової споруди площею 42,00 кв.м за адресою АДРЕСА_4 ) від 12 березня 2020 року № С-2532-20, укладеним між ФОП ОСОБА_2 та Управлінням комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради; договором на право тимчасового користування окремими конструктивними елементами благоустрою комунальної власності на умовах оренди для розміщення тимчасової споруди площею 67,00 кв.м за адресою АДРЕСА_4 від 12 березня 2020 року № С-3506-20, укладеним між ПП «Макрус Вест» та Управлінням комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради.
       Згідно актів комісійного обстеження спірних нежитлових приміщень від 14 вересня 2022 року встановлено, що за зазначеними вище адресами функціонують тимчасові споруди, виготовлені з панелей типу «Сендвіч». Актом обстеження нежитлового приміщення під літ. «Б-1», пл.22,7 кв.м за адресою  АДРЕСА_2  встановлено, що за цією адресою знаходиться житловий будинок, об`єкта нерухомого майна не виявлено (а.с. 102-121, том 1). 
       Відомості про прийняті Львівською міською радою рішення (ухвали) про передачу у власність чи надання в користування фізичними або юридичними особами земельних ділянок для обслуговування зазначених об`єктів нерухомого майна відсутні.
       При цьому, матеріали справи не містять належних доказів на підтвердження того, що спірні об`єкти є нерухомим майном, а також доказів отримання сторонами у встановленому законом порядку дозволів на будівництво спірних об`єктів як об`єктів нерухомого майна, прийняття їх в експлуатацію, або набуття права власності на них у порядку, передбаченому законом. 
       Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що умови мирової угоди, затвердженої судом, згідно якої за ОСОБА_2 , ПП «КГК», ТзОВ «Фірма «Європа-Контакт» та ТзОВ «Гал-Леобуд» визнано право власності на тимчасові споруди, як на об`єкти нерухомого майна, порушують право Львівської міської ради, як власника земельних ділянок, на яких ці споруди знаходяться.
       Крім того, оскаржувана ухвала постановлена судом з порушенням правил виключної підсудності, оскільки Миколаївським районним судом Львівської області роглянуто спір з приводу нерухомого майна, яке знаходиться у м. Львові, що є обов`язковою підставою для скасування судового рішення.
       З наведених мотивів, апеляційні скарги Львівської міської ради та ОСОБА_1 слід задоволити, ухвалу суду скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
       Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 6 ч. 1 ст. 374, ст. 379, ст. 381, ст. 382, ст. 383, ст. 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -
                                          п о с т а н о в и в:   
       Апеляційні скарги Львівської міської ради та ОСОБА_1 задоволити.
               Ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 24 лютого 2012 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
               Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
       Повний текст постанови складено 27 травня 2024 року.

Головуючий:                                                                        Н.П. Крайник 

Судді                                                                                С.М. Копняк

                       А.В. Ніткевич