Справа № 128/839/19
Провадження № 22-ц/801/1030/2024
Категорія: 40
Головуючий у суді 1-ї інстанції Бондаренко О. І.
Доповідач:Копаничук С. Г.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2024 року	Справа № 128/839/19	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Копаничук С.Г. (суддя - доповідач),
суддів: Медвецького С. К., Оніщука В. В., 
з участю секретаря судового засідання: Литвина С. С.,

позивач - Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії - Вінницьке обласне управління публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України»,
відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Вінницького обласного управління публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на заочне рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 10 серпня 2023 року, ухвалене під головуванням судді Бондаренко О. І., у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Вінницьке обласне управління публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про звернення стягнення на майно спадкоємців, - 

в с т а н о в и в:

В квітні 2019 року Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії - Вінницького обласного управління публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (далі - ПАТ «Державний ощадний банк України») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про звернення стягнення на майно спадкоємців ОСОБА_3 . Зазначало, що 14.08.2008 між ПАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір за № 1235, відповідно до якого останній отримав кредит в розмірі 69 300 дол. США, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 13,5 % річних в порядку, на умовах та в строки, визначені цим договором. Кредит надавався на 5 років з терміном остаточного погашення не пізніше 29 травня 2012 року на споживчі потреби. Позичальник зобов`язався належним чином виконувати взяті на себе зобов`язання за цим договором, щомісячно до 30 числа місяця, наступного за звітним, проводити погашення кредиту рівними частинами в сумі 1 150 дол. США та сплачувати проценти, нараховані банком на залишок заборгованості за кредитом, шляхом внесення готівки до каси банку або шляхом безготівкових перерахувань починаючи з 30 червня 2007 року на відповідні рахунки позичальника, відкриті в банку, своєчасно сплачувати комісійні винагороди, встановлені цим договором, повернути кредит у сумі 69 300 дол. США, а у випадку неналежного виконання взятих на себе зобов`язань за цим договором сплатити штрафні санкції, у строки та на умовах, що визначені цим договором. На забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором30 травня 2007 року між банком та позичальником було укладено договір іпотеки, відповідно до якого останнім було передано в іпотеку будинок та земельну ділянку площею 0,4776 га, які належать позичальнику на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, а також на підставі державного акта на право приватної власності на землю. Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 23.11.2011, що набрало законної сили 05 грудня 2011 року, стягнуто з ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором в сумі 62 852,07 дол. США. ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_3 помер, спадкоємцями померлого є дружина ОСОБА_1 , дочка ОСОБА_2 (відповідачі). ПАТ «Державний ощадний банк України» зазначив, що на підставі претензії банку Вінницькою районною державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу №404/2018 до майна померлого ОСОБА_3 , однак жодної інформації безпосередньо від спадкоємців про прийняття спадщини до банку не надходило. На підставі викладеного, просив в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернути стягнення зі спадкоємців померлого на будинок та земельну ділянку, шляхом продажу в межах процедури виконавчого провадження в рахунок погашення боргу на користь позивача.
Заочним рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 10 серпня 2023 року, зміненим у мотивувальній частині постановою Вінницького апеляційного суду від 10 жовтня 2023 року, в задоволенні позову відмовлено. 
У апеляційній скарзі ПАТ «Ощадбанк», посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення скасувати, а у справі ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги. Зазначає, що суд не врахував, що позов подано в межах строку позовної давності, встановлених ст. 257 ЦПК України, оскільки початком перебігу позовної давності слід вважати 10.04.2018 – дату смерті спадкодавця, а позов було подано до суду 04.04.2019.
Справа неодноразово розглядалась судами усіх інстанцій. Постановою Верховного Суду від 20 березня 2024 року касаційну скаргу акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» задоволено частково. Постанову Вінницького апеляційного суду від 10 жовтня 2023 року скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права; обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Заочне рішення Вінницького районного суд Вінницької області від 10 серпня 2023 року вищевказаним вимогам закону не відповідає.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що АТ «Державний ощадний банк України» було пропущено строк позовної давності, а відповідачі наполягали на застосуванні наслідків пропуску такого строку та відмові у позові. 
Однак, колегія суддів не може погодитись зі вказаним висновком.
Апеляційним судом встановлено, що  30.05.2007 між Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії – Вінницького районного відділення №5321 ВАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір №1235, за умовами якого Банк зобов`язується надати позичальнику на умовах цього договору грошові кошти в сумі 69 300 доларів США, а позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використати та повернути кредит в сумі 69 300 доларів США, а також сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 13, 5% річних в порядку, на умовах та в строки, визначені цим Договором. Кредит надається на п`ять років з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 29.05.2012 на споживчі потреби (Т. 1, а.с.5-8). 
З метою забезпечення виконання зобов`язань за вищевказаним договором, 30.05.2007 між Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії – Вінницького районного відділення №5321 ВАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_3 був укладений договір іпотеки, згідно якого у разі невиконання Іпотекодавцем своїх зобов`язань за Кредитним договором, Іпотекодержатель має право отримати задоволення за рахунок заставленого майна - житлового будинку з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 та належить Іпотекодавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Вінницькою районною державною нотаріальною конторою 17.10.1996 за №3 -3684 та зареєстрованого КП «ВООБТІ» 22.10.1996 за №982 в реєстровій книзі №4 ; земельної ділянки, площею 0, 4776 га, за тією ж адресою, що належить Іпотекодавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ВН, виданого 03.10.2001 Стрижавською селищною радою на підставі рішення цієї ж ради 20 сесії 03 скликання від 27.07.2000 та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №1447, на якій розташований вищезазначений житловий будинок. Даний договір посвідчено Надольською Т.П., приватним нотаріусом Вінницького нотаріального округу та зареєстровано в реєстрі за №3128 ( Т. 1, а.с.9-11).
Заочним рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 23.11.2011 задоволено позов прокурора Вінницького району в інтересах AT «Ощадбанк» в особі ТВБВ №10001/0160 філії - Вінницького обласного управління AT «Ощадбанк» та стягнуто з ОСОБА_3 на користь «Ощадбанк» в особі ТВБВ №710001/0160 філії - Вінницького обласного управління «Ощадбанк» заборгованість за кредитним договором №1235 від 30.05.2007 року в 62 852,07 дол. США. яка складається з: суми кредиту - 46 868,89 дол. США, відсотків за користування кредитом - 5 257,23 дол. США. пені за прострочення платежів по кредиту - 10 725,95 дол. США, що в еквіваленті становить 501 289, 25 гривень. Рішення набуло чинності 05.12.2011 (Т. 1, а.с.12-13).
29.08.2018 АТ «Ощадбанк», як кредитор, звернувся до Вінницької районної державної нотаріальної контори, з вимогою до спадкоємців боржника, в якій вказано , що Банку стало відомо , що ОСОБА_3 помер (Т. 1, а.с.14).
В архіві Вінницького РВ ДРАЦС ГТУЮ знаходиться актовий запис №30 від 12.04.2018 про смерть ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , складений виконавчим комітетом Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області (Т.1, с.15).
Згідно повідомлення Вінницької районної державної нотаріальної контори, що надійшло банку, за вимогою кредитора до спадкоємців ОСОБА_3 була заведена спадкова справа №404/2018, зареєстрована у книзі реєстрації спадкових справ за №1310 (Т. 1, а.с.16).
З відповіді Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області, від 11 жовтня 2018 року вбачається, що на день смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з ним за однією ж адресою по АДРЕСА_1 були зареєстровані такі особи ОСОБА_1 , 1956 р.н. та ОСОБА_2 , 1987 р.н., (Т. 1, а.с.17).
Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 07.03.2019 заяву ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії – Вінницьке обласне управління АТ «Ощадбанк» про забезпечення доказів – задоволено. Витребувано з Вінницької районної державної нотаріальної контори копію спадкової справи №404/2018, заведеної до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 , останнє місце проживання: АДРЕСА_1 (Т. 1, а.с.18-19).
Згідно копії розрахунку заборгованості за кредитним договором  №135 від 30.05.2007 ,станом на 22.02.2019 загальна сума кредитної заборгованості становить 67 387,95 доларів США, яка складається: 46 868,89 доларів США – загальна сума заборгованості за кредитом (по основному боргу); 4 952 доларів США – загальна сума заборгованості за відсотками; 10 725, 95 доларів США – пеня за прострочення платежів; 4 225,90 доларів США – розмір 3% річних на суму простроченого кредиту; 615,16 доларів США – розмір 3% річних на суму нарахованих та несплачених процентів (Т. 1, а.с.45-46).
Згідно із частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За приписами частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном (неподільним об`єктом незавершеного будівництва, майбутнім об`єктом нерухомості), що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами такого боржника у порядку, встановленому цим Законом.
За змістом статті 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом. Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.
За рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання (частина перша статті 7 Закону України «Про іпотеку»).
Підстави для припинення зобов`язання визначені у статтях 598-609 ЦК України.
За змістом статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.
Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідно до статті 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом.
Згідно із п. 6.2 іпотечного договору право іпотеки, та відповідно і цей договір, припиняє чинність: у разі припинення основного зобов`язання забезпеченого цією іпотекою.
Як вбачається з матеріалів, справи договір іпотеки від 30.05.2007, укладений між ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі керуючого філією – Вінницьке районне відділення №5321 ВАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_3 не припинений, в судовому засіданні недійсним не визнавався та термін його дії не закінчився (а.с. 9-11). 
На час звернення позивача до суду із цим позовом, заборгованість за кредитним договором не була погашена, рішення суду від 23.11.2011 про стягнення боргу не виконане, дія договору іпотеки не припинена, а тому висновок суду першої інстанції про те, що банк пропустив строк позовної давності за цими вимогами, є помилковим. 
Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
За правилом ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відтак, до спадкоємців переходять не тільки права, що належали спадкодавцю, але і його обов`язки. Винятком з цього правила є лише зобов`язання боржника, які припиняються зі смертю фізичної особи.
Згідно до  ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням.
Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу.
Як вбачається з відповіді Стрижавської селищної ради від 11.10.2018, ОСОБА_1 , 1956 р.н. та ОСОБА_2 , 1987 р.н. на день смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , були зареєстровані з ним за однією адресою по АДРЕСА_1 , а тому вважаються такими, що прийняли спадщину. 
Відповідно до положень, викладених в ст.1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб.
Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги.
Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину.
Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.
Згідно до положень ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.
Як вбачається з матеріалів справи, після смерті боржника – ОСОБА_3 кредитор-позивач через нотаріуса, у строк, визначений законом, пред`явив 29 серпня 2018 року вимогу до спадкоємців боржника: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , яка залишилася останніми без виконання.
Відповідно до ст . 23 ЗУ «Про іпотеку», якщо право власності (спеціальне майнове право) на предмет іпотеки переходить до спадкоємця фізичної особи - іпотекодавця, такий спадкоємець не несе відповідальності перед іпотекодержателем за виконання основного зобов`язання, але в разі його порушення боржником відповідає за задоволення вимоги іпотекодержателя в межах вартості предмета іпотеки.
Відповідно до ч. 4 ст.411 ЦПК України висновки суду касаційної інстанції, в зв`язку з якими скасовано судові рішення, є обов`язковими для суду першої чи апеляційної інстанції під час нового розгляду справи.
Направляючи справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, Верховний суд у постанові від 20 березня 2024 року вказав, що апеляційний суд не звернув уваги не те, що, з урахуванням предмету позову у вказаній справі, до обов`язку позивача, як кредитора спадкодавця належить доказування обставин розміру заборгованості боржника на день відкриття спадщини, наявність спадкоємців боржника, дотримання кредитором строку, визначеного статтею 1282 ЦК України, звернення з вимогою до спадкоємців боржника, а до обов`язку спадкоємців позичальника, у разі заперечення проти заявлених вимог, належить обов`язок доведення розміру та вартості успадкованого ними майна. Таким чином, обсяг спадкового майна та його вартість повинні доводити спадкоємці, які заперечують проти вимог кредитора спадкодавця, оскільки відповідальність спадкоємців за зобов`язаннями спадкодавця обмежена вартістю успадкованого майна.
Колегія суддів враховує, що у цій справі АТ «Державний ощадний банк» довів розмір заборгованості  на  час  відкриття  спадщини, що  підтверджена  рішенням  суду, яке  набрало  законної  сили, а  також   дотримання строку звернення з вимогою до спадкоємців боржника: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 . 
В свою чергу, відповідачі  ОСОБА_1 і ОСОБА_2 не спростували факт прийняття ними спадщини, не спростували позовних вимог щодо обсягу спадкового майна та його вартості, не довели, що розмір і вартість успадкованого майна менша, ніж заявлена позивачем. Більше того, апеляційним судом справа тричі призначалась до судового розгляду, однак відповідачі, будучи повідомленими, в судове засідання не з`являлись, нових доказів на спростування позовних вимог щодо обсягу спадкового майна та його вартості не надали.
Іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном (неподільним об`єктом незавершеного будівництва, майбутнім об`єктом нерухомості), що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами такого боржника у порядку, встановленому цим Законом (абзац четвертий статті 1 Закону № 898-IV).
У разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом (частина перша статті 12 Закону № 898-IV). Аналогічне правило передбачене у частині другій статті 590 ЦК України.
Верховний Суд у постанові від 23 травня 2018 року у справі № 192/2761/14 вказав, що хоч отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину є його правом, а не обов`язком, однак відсутність у спадкоємця такого свідоцтва не може бути підставою для відмови у задоволенні пред`явлених до нього вимог кредитора. Якщо спадкоємець прийняв спадщину стосовно нерухомого майна, але зволікає з виконанням обов`язку, передбаченого статтею 1297 ЦК України, зокрема з метою ухилення від погашення боргів спадкодавця, кредитор має право звернутися до нього з вимогою про погашення заборгованості спадкодавця.
Враховуючи, наявність у боржника - спадкодавця заборгованості, невиконання спадкоємцями вимог банку, умови договору іпотеки, відсутність спростування відповідачами розміру і вартості успадкованого майна, наведеного позивачем, колегія суддів вважає необхідним задовольнити позовні вимоги банку шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки житловий будинок з господарськими будівлями, загальною площею 120,9 кв. м., житловою площею 72,5 кв. м. та земельну ділянку, площею 0, 4776 га, що розташовані по АДРЕСА_1 , шляхом продажу в межах процедури виконавчого провадження в рахунок погашення боргу на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Вінницького обласного управління публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» за кредитним договором №1235 від 30 травня 2007 року в розмірі 67387,95 дол. США. 
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Згідно зі статтею 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду у справі підлягає скасуванню, як ухвалене за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, які зроблені з порушенням та неправильним застосуванням судом норм матеріального та процесуального права, що відповідно до вимог ст. 376 ЦПК України підставами для його скасування з прийняттям нового судового рішення про задоволення позову. 
Згідно з частиною 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Оскільки апеляційним судом ухвалено рішення про задоволення позову банку з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підлягають стягненню на користь позивача 66 211,32 грн судового збору за розгляд справи в судах першої апеляційної та касаційної інстанції, по 33105,66 грн з кожної. 
Керуючись ст. ст. 374, 376, 381, 382-384, 389, 390 ЦПК України, 

постановив:
Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Вінницького обласного управління публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» задовольнити.
Заочне рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 10 серпня 2023 року скасувати.
Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Вінницьке обласне управління публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки задовольнити.
Звернути стягнення зі спадкоємців померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 боржника ОСОБА_3 , а саме: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на предмет іпотеки житловий будинок з господарськими будівлями, загальною площею 120,9 кв. м., житловою площею 72,5 кв. м. та земельну ділянку, площею 0, 4776 га, що розташовані по АДРЕСА_1 , шляхом продажу в межах процедури виконавчого провадження в рахунок погашення боргу на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Вінницького обласного управління публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» за кредитним договором №1235 від 30 травня 2007 року в розмірі 67387,95 дол. США 
Стягнути з  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Вінницького обласного управління публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» 66 211,32 грн судового збору, по 33105,66 грн з кожної. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий                                                         С. Г. Копаничук 
судді:                                                                 С. К. Медвецький
                                                                        В. В. Оніщук