ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
79010, м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"16" травня 2024 р.                                                     Справа №909/820/22
Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючої судді                                                                      Орищин Г.В.,
суддів                                                                                          Галушко Н.А.
                                                                                                    Желіка М.Б.
секретар судового засідання Кишенюк Н.Т.
розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Івано-Франківськгаз Збут» від 15.12.2023
на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 03.11.2023 (повний текст рішення складено 29.11.23, суддя Малєєва О.В.)
у справі № 909/820/22
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Івано-Франківськгаз Збут»
до відповідача 1 Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз»
до відповідача 2 Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України»
до відповідача 3 Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг»
про зобов`язання безоплатно усунути недоліки товару (природного газу) шляхом коригування в бік зменшення обсягів переданого позивачу природного газу за період з жовтня 2021 р. до квітня 2022 р.,

за участю представників в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду:
від позивача – не з`явився (в приміщення суду)
від відповідача 1 – Данилюк Г.Й. 
від відповідача 2 – Колток О.М. 
від відповідача – 3 – Коваль Н.Т. 

06.10.2022 ТОВ «Івано-Франківськгаз Збут» звернулося з позовом до АТ «Івано-Франківськгаз», ТОВ «Оператор ГТС України», ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» про зобов`язання безоплатно усунути недоліки товару (природного газу) шляхом коригування в бік зменшення обсягів переданого позивачу природного газу за Рамковим договором купівлі-продажу природного газу № 2рд_БГр-ІФГЗ від 30.09.2021 та Індивідуальним договором №БГр-2 Ш 2-ІФГЗ від 30.09.2021, зазначених в комерційних актах приймання-передачі природного газу за період з жовтня 2021 р. до квітня 2022 р.
В обґрунтування своїх позовних вимог ТОВ «Івано-Франківськгаз Збут» покликався на ст. 678 ЦК України та зазначав, що відповідно до умов Рамкового та Індивідуального договорів ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» поставило позивачу за період з жовтня 2021 по квітень 2022 років 367372,400 куб. м природного газу. Однак, позивач встановив невідповідність якості газу вимогам фізико-хімічних показників (далі ФХП), визначених Кодексом ГТС, в частині дотримання параметрів температури точки роси за вологою та стверджує, що ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» не виконало умови п. 2.3. Рамкового договору та не передало позивачу газ належної якості, який би відповідав вимогам, визначеним розділом III Кодексу ГТС, АТ «Івано-Франківськгаз», як оператор ГРМ, порушило умови договору транспортування природного газу та вимоги Кодексу ГРМ в частині контролю якості природного газу, а ТОВ «Оператор ГТС України» не виконало свого обов`язку, передбаченого пунктом 10.6. договору транспортування природного газу та не надало на електронну пошту позивача звіти про недотримання параметрів якості природного газу.
Господарський суд Івано-Франківської області в рішенні від 03.11.2023 відмовив в задоволенні позовних вимог ТОВ «Івано-Франківськгаз Збут», оскільки констатував недоведення позивачем, що фізико-хімічні показники газу, який переданий йому за вказаним договором, не відповідають вимогам розділу III Кодексу ГТС, а також позивач не довів, що така обставина впливає на визначення обсягу газу. Водночас, суд у своєму рішенні зазначив, що належним відповідачем у даній справі є продавець газу – ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг», а відповідачі 1 та 2 є неналежними, оскільки такі не є сторонами Рамкового та Індивідуального договорів. 
Позивач не погодився з ухваленим судовим рішенням, оскаржив його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що дане рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, а висновки, викладені в рішенні суду, не відповідають обставинам справи, що є підставою для його скасування, з огляду на таке:
-          апелянт стверджує, що отримав природний газ, що не відповідає параметрам якості природного газу – температурі точки роси за вологою. За твердженням скаржника, в даному випадку має місце поставка ТОВ «Івано-Франківськгаз Збут» природного газу неналежної якості, тому ТОВ «ГК Нафтогаз Трейдинг» за Рамковим та Індивідуальними договорами, ТОВ «Оператор ГТС» за договором транспортування та Кодексом ГТС та АТ «Івано-Франківськгаз» згідно з положеннями Кодексу ГРМ – несуть відповідальність перед ТОВ «Івано-Франківськгаз Збут» за якість газу, який, відповідно, продають/транспортують/розподіляють; 
-          як зазначає позивач, виходячи з п. 3.9 Рамкового договору саме на ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» покладено обов`язок складати комерційні акти з відповідними обсягами і направляти їх позивачу, водночас вказані акти приймання-передачі природного газу складаються на підставі даних підтверджених Оператором ГТС, які відображаються в торгових сповіщеннях. Природний газ, отриманий у ТОВ «Нафтогаз Трейдинг», був поставлений позивачем побутовим споживачам, від яких, протягом спірного періоду, Товариство почало отримувати ряд претензій щодо невідповідності якості газу. Відтак, у позивача є обґрунтовані підстави стверджувати, що ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» не виконало умови п. 2.3 Рамкового договору та не передало ТОВ «Івано-Франківськгаз Збут» газ належної якості, який би відповідав вимогам, визначеним розділом ІІІ Кодексу ГТС; 
-          з наданих позивачем комерційних актів приймання-передачі природного газу до Індивідуального договору вбачається, що в них відсутні відомості щодо передання відповідачем природного газу, який би відповідав фізико-хімічним показникам газу і вимогам, визначеним розділом ІІІ Кодексу ГТС, відтак, позивач, з покликанням на приписи ст. 678 ЦК України стверджує  про наявність підстав для задоволення його позовних вимог.
ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» (відповідач-2), на виконання вимог ст. 263 ГПК України, подав відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечив доводи позивача та зазначив, що ТОВ «Івано-Франківськгаз Збут» не є ні оператором суміжних систем, ні суб`єктом, безпосередньо підключеним до газотранспортної системи, відповідно, апелянт не є тим учасником взаємовідносин, з яким Оператор ГТС визначає ФХП природного газу чи надає відповідні дані щодо таких показників або ж перед яким Оператор ГТС відповідає за якість переданого газу. В даному випадку, позивач не є оператором газорозподільних мереж, газовидобувним підприємством чи кінцевим споживачем (таким, об`єкти якого безпосередньо приєднані до ГТС). Докази того, що позивач є прямим споживачем у матеріалах справи відсутні. Оскільки позивач має право здійснювати господарську діяльність саме з постачання газу, то це виключає його можливість  бути оператором ГРМ чи газовидобувним підприємством.
Відповідач-2 акцентує, що ні в позовній заяві ні в апеляційній скарзі, позивачем не надано жодних пояснень, доказів та аргументів щодо того яким чином укладений між ним та ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдінг» Рамковий договір купівлі – продажу природного газу №2рд_БГр-ІФГЗ від 30.09.2021 та Індивідуальний договір №БГр-21/22-ІФГЗ від 30.09.2021 з комерційними актами приймання – передачі природного газу за період з жовтня 2021 по квітень 2022 мають відношення до ТОВ «Оператор ГТС України», якщо він не є їх стороною.
Разом з тим, відповідач-2 зазначає, що з моменту, коли природний газ був переданий Оператором ГТС до газорозподільної мережі, відповідальним за якість газу, який доставляється по такій газорозподільній мережі кінцевому споживачу (побутовому) є Оператор ГРМ. Як вбачається із змісту позовної заяви одна матеріально-правова вимога ТОВ «Івано - Франківськгаз Збут» адресована одночасно трьом відповідачам, однак позивачем не визначено в якій частині та яким чином кожен із відповідачів повинен задовольнити його вимоги, більше того, позивач не визначив в чому конкретно полягають порушення кожного із відповідачів та які права позивача порушені і в чому полягають негативні наслідки для нього. Крім того, позивачем не зазначено який обсяг природного газу підлягає коригуванню в бік зменшення, тобто позовні вимоги не містять конкретної вимоги (в числовому вираженні об`єму природного газу).
Відповідач-3 (ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг») також подав відзив на апеляційну скаргу позивача, в якому зазначив, що відповідно до вимог Рамкового договору купівлі-продажу природного газу від 30.09.2023 №2рд_БГр-ІФГЗ, з врахуванням умов Індивідуального договору від 30.09.2023 №БГр-21/22-ІФГЗ загальна кількість переданого продавцем покупцю природного газу складає 367372, 400 куб. м та підтверджується комерційними актами приймання-передачі природного газу, в яких містяться відомості щодо договірної ціни, фактичних обсягів газу, що були передані протягом періоду поставки згідно з торговим сповіщенням, які підтверджені Оператором ГТС в інформаційній платформі, а також визначена вартість природного газу. Крім того вказує, що передача та приймання природного газу здійснюється у віртуальній торговій точці (далі - ВТТ) шляхом надання сторонами Оператору ГТС торгових сповіщень на відчуження/набуття природного газу в Інформаційній платформі Оператора ГТС відповідно до вимог Кодексу ГТС. У торгових сповіщеннях, зокрема, зазначається обсяг природного газу, що передається/приймається сторонами відповідно до Індивідуального договору. Право власності на природний газ переходить від продавця до покупця у ВТТ. Після переходу права власності на природний газ покупець несе всі ризики і бере на себе всю відповідальність, пов`язану із правом власності на природний газ. Після надання торгового сповіщення продавець не несе відповідальність за подальше використання природного газу покупцем. Вважає безпідставними твердження позивача щодо невірного визначення в комерційних актах приймання-передачі природного газу обсягів отриманого природного газу. Крім того вказує, що жодних претензій щодо кількості або якості поставленого природного газу з боку позивача не заявлялось.
Відповідно до положень Кодексу ГТС відповідальність за неналежну якість природного газу, що надходить в газотранспортну систему (з причин, незалежних від оператора газотранспортної системи), покладається на суб`єкт, який подав у газотранспортну систему неякісний газ, а відповідальність за якість природного газу в точках виходу з газотранспортної системи несе Оператор ГТС. Відтак, суб`єкт, який подав у газотранспортну систему неякісний газ, сплачує додаткову оплату Оператору ГТС, а Оператор ГТС сплачує Оператору ГРМ додаткову плату за переданий природний газ, що не відповідає встановленим вимогам; тобто відповідальність за передачу газу неналежної якості покладається на визначених Кодексом ГТС та Кодексом ГРМ суб`єктів, до яких відповідач не належить. Таким чином, нормами Кодексу ГТС передбачено, що у випадку поставки газу неналежної якості сплачується додаткова оплата, а не відбувається коригування, як цього вимагає позивач.
ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» вважає доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі такими, що не спростовують доказів, обставин та мотивів, виходячи з яких суд першої інстанції прийшов до висновків про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Скориставшись своїм правом, наданим ст. 263 ГПК України, АТ «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз» також подав відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечив доводи позивача, покликаючись на те, що він не є стороною Рамкового договору від 30.092021 №2рд_БГр-ІФГЗ та Індивідуального договору від 30.09.2021 №БГр-21/22-ІФГЗ, відтак не може нести відповідальності за якість товару, який поставляється. Серед іншого, зазначає, що оператор ГРМ відповідає за якість природного газу з моменту його надходження в ГРМ до моменту його передачі в пунктах призначення. АТ «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз» у спірний період отримувало природний газ в свої мережі на газорозподільних станціях в точках виходу з газотранспортної системи від ТОВ «Оператор ГТС України». В розумінні Кодексу ГТС ТОВ «Івано-Франківськгаз Збут» не є ні оператором суміжної системи, ні суб`єктом, безпосередньо підключеним до газотранспортної системи, а тому позивач не може пред`являти будь-які вимоги до оператора ГРМ, пов`язані з якістю поставленого природного газу для споживачів. Оператор ГРМ не відповідає перед ТОВ «Івано-Франківськгаз Збут» за якість переданого газу, оскільки такими суб`єктами є інші учасники ринку природного газу. Звертає увагу суду на те, що споживачі не уповноважували ТОВ «Івано-Франківськгаз Збут» на представництво їх інтересів перед Оператором ГРМ.
Разом з тим, відповідач-1 вказує на обрання позивачем неефективного способу захисту та неправильне визначення кола відповідачів, акцентує, що між ТОВ «Івано-Франвівськгаз Збут» та АТ «Івано-Франківськгаз» відсутні будь-які договірні відносини, відтак відсутні і взаємовідносини пов`язані з якістю природного газу, який передавався позивачу на підставі вказаних Рамкового та Індивідуального договорів.
В ході розгляду апеляційної скарги, позивач 07.02.2024 звернувся до суду апеляційної інстанції з клопотаннями про зупинення провадження у даній справі до набрання законної сили рішеннями в адміністративній справі № 560/13757/23 та в господарській справі №910/17030/23:
1) В обґрунтування клопотання про зупинення провадження у даній справі до набрання законної сили рішенням в адміністративній справі позивач покликався на те, що предметом розгляду в адміністративній справі № 560/13757/23 є визнання протиправним та скасування п.18.1 гл. 1 розділу ІІІ Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі НКРЕКП) «Про затвердження Кодексу газотранспортної системи» від 30.09.2015 № 2493 з моменту його прийняття; визнання протиправним та скасування абз. 4 ч.2 гл.1 розділу VІІ постанови НКРЕКП «Про затвердження Кодексу газорозподільних систем» від 30.09.2015 № 2494 з моменту його прийняття.
Як наголошує позивач зазначені пункти Кодексу ГТС та Кодексу ГРМ, на які посилаються відповідачі, як на основні підстави для відмови в задоволенні позовних вимог у цій справі, прямо суперечать ст. 673 ЦК України, яка передбачає, що продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу. Результати розгляду адміністративної справи матимуть істотне значення для розгляду даної справи, оскільки визнання протиправним та скасування з моменту прийняття зазначених вище Постанов НКРЕКП буде безумовною підставою для задоволення вимог позивача у даній справі.
2) В обґрунтування клопотання про зупинення провадження у даній справі до набрання законної сили рішенням у господарській справі, позивач зазначає, що на розгляді Господарського суду міста Києва перебуває справа № 910/17030/23 за позовом ТОВ «Івано-Франківськгаз Збут» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» про визнання недійсним підпункту договору, відповідно до якого відповідальною стороною за якість газу у точках виходу з газотранспортної системи є Оператор – перед Замовником, який є оператором газорозподільної системи. При цьому, положення п.2 ч.2 п.10.1 договору прямо порушують норми положень ст. 673 ЦК України.
ТОВ «Івано-Франківськгаз Збут» як покупець природного газу, для подальшого його перепродажу споживачам, має право на компенсацію вартості неякісного газу в порядку ст. 673, 678 ЦК України, а п.2 ч.2 п.10.1 договору прямо суперечить нормам вищої юридичної сили та підлягає скасуванню.
В свою чергу, предметом спору у справі №909/820/22 є невідповідність якості газу вимогам фізико-хімічних показників, визначених Кодексом ГТС, в частині дотримання параметрів температури точки роси за вологою. Позивач вважає, що задоволення або часткове задоволення позову у справі №910/17030/23 суттєво вплине на обставини, які мають значення для вирішення цієї справи, позаяк вказані обставини впливають на визначення обсягів переданого позивачу природного газу, які належить скоригувати в бік зменшення, оскільки предметом розгляду є спір про зобов`язання безоплатно усунути недоліки товару (природного газу) шляхом коригування в бік зменшення обсягів переданого позивачу природного газу за період з жовтня 2021 до квітня 2022.
Відповідач-3, не погодившись із заявленими клопотаннями позивача, подав 13.02.2024 заперечення на них, в яких зазначив таке:
1) щодо клопотання про зупинення провадження до набрання законної сили рішенням в адміністративній справі, відповідач-3 вказав, що у разі задоволення вимог ТОВ «Хмельницькгаз Збут» та ухвалення рішення про скасування постанов НКРЕКП, вони втратять чинність з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду, у зв`язку з чим, ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» наполягає на тому, що розгляд справи №560/13757/23 жодним чином не може вплинути та не впливає на розгляд даного спору.
ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» наголошує на тому, що спірні правовідносини з позивачем існували у період 2021-2022 років і в цей період оскаржувані положення Кодексу ГТС та ГРМ були чинними, а відтак саме вони і підлягають застосуванню, навіть якщо вони в подальшому втратять чинність. Додатково звертає увагу суду, що ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» в обґрунтування заперечень щодо позовних вимог зазначає, що нормативно-правове регулювання правовідносин, що склались між ТОВ «Івано-Франківськгаз Збут» та ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» здійснюється Законом України «Про ринок природного газу», Кодексом газотранспортної системи, Кодекс газорозподільних систем, Правилами постачання природного газу, якими встановлено інші наслідки передання товару неналежної якості ніж ті, що передбачені 678 ЦК України, що узгоджується з правовими висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 20.01.2021 у справі №910/4171/20, від 17.08.2021 року у справі №914/749/20 та згідно яких до правовідносин в сфері транспортування природного газу не підлягають застосуванню норми ст.678 ЦК України, якою передбачені наслідки передання товару неналежної якості.
ТОВ «Нафтогаз Трейдинг» наполягає на тому, що в межах даної справи відсутня будь-яка необхідність зупинення провадження у справі №909/820/22 до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі №560/13757/23, яка розглядається Київським окружним адміністративним судом;
2) щодо клопотання про зупинення провадження до набрання законної сили рішенням в господарській справі, то відповідач-3 вказує, що ТОВ «Івано-Франківськгаз Збут» не є оператором ГРМ чи споживачем, а тому Оператор ГТС не є відповідальним перед ТОВ «Івано-Франківськгаз Збут» й при розгляді справи №910/17030/23 не може бути встановлена відповідальність ТОВ «Оператора ГТС» перед ТОВ «Івано-Франківськгаз Збут», оскільки це суперечить імперативним нормам Кодексу ГТС України. ТОВ «Івано-Франківськгаз Збут» не наведено жодних інших аргументів стосовно того, яким чином рішення у справі №910/17030/23 унеможливлює розгляд справи №909/820/22. 
28.02.2024 відповідач-2 також подав суду свої заперечення на вказані клопотання позивача про зупинення провадження у даній справі, в яких зазначив, що не вбачає підстав для зупинення розгляду даної справи, покликаючись на таке:
1) щодо клопотання про зупинення провадження до набрання законної сили рішенням в адміністративній справі відповідач-2 вказав, що між ТОВ «Оператор ГТС України» та ТОВ «Івано-Франківськгаз Збут» наявні взаємовідносини з надання послуг за договором транспортування природного газу, укладеного в Типовій формі, затвердженій постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2497, яка не оскаржується. Звертає увагу суду, що в межах справи № 560/13757/23 заявлено вимоги, що прямо суперечать нормі закону та відповідно не можуть бути задоволені в цій частині, оскільки, навіть у разі задоволення вимог ТОВ «Хмельницькгаз Збут» та ухвалення рішення про скасування постанов НКРЕКП, то вони втратять чинність з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду, у зв`язку з чим, розгляд справи № 560/13757/23 жодним чином не може вплинути та не впливає на розгляд даного спору. Крім цього, під час перегляду рішення місцевого господарського суду у цій справі, суд апеляційної інстанції керуватиметься тими положеннями нормативно-правових актів, які були чинними на момент виникнення спірних правовідносин, як того вимагає процесуальне законодавство, та з урахуванням ієрархічності системи нормативно-правових актів;
2) щодо клопотання про зупинення провадження до набрання законної сили рішенням в господарській справі відповідач-2 зазначає, що заявляючи в рамках справи № 910/17030/23 позовні вимоги про визнання недійсним договору, укладеного в Типовій формі договору транспортування природного газу, затвердженій постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2497, ТОВ «Івано-Франківськгаз Збут» діє всупереч положень ч.4 ст. 179 ГПК та ст. 32 Закону України «Про ринок природного газу», оскільки саме на Регулятора покладена функція із затвердження форми Типового договору транспортування природного газу, внесення змін, а також доповнення до нього. Відповідач-2 звертає увагу суду, що ні ТОВ «Івано-Франківськгаз Збут», ні ТОВ «Оператор ГТС України», ні будь-який інший учасник ринку природного газу не наділений правом в позасудовому та/або в судовому порядку вносити будь-які зміни до типового договору транспортування природного газу, які є відмінними від редакції затвердженої законодавцем/ визнавати недійсним окремі пункти типового договору.
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадках об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішення в іншій справи; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
З аналізу вказаної норми вбачається, що підставою для зупинення провадження у справі за такою обставиною є об`єктивна неможливість розгляду цієї справи до вирішення іншої справи.
Під неможливістю розгляду справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справи, - у зв`язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарського суду, одночасністю розгляду двох пов`язаних між собою справ різними судами або з інших причин.
Метою зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи є виявлення обставин, підстав, фактів тощо, що не можуть бути з`ясовані та встановлені у даному процесі, проте які мають значення для справи, провадження у якій зупинено.
Для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарський суд у кожному випадку повинен з`ясовувати чим обумовлюється неможливість розгляду даної справи.
Відповідно до усталеної практики Верховного Суду, сама по собі наявність вторинної справи не є беззаперечною підставою для зупинення провадження у справі (висновки Верховного Суду, викладені в постановах від 15.08.2023 у справі № 914/8/22, від 07.09.2023 у справі № 910/15380/21).
Разом з тим, Верховний Суд у постанові від 07.04.2023 у справі № 921/704/20 наголосив, що сама по собі взаємопов`язаність двох справ ще не свідчить про неможливість розгляду однієї справи до прийняття рішення в іншій справі. Підставою для зупинення провадження у справі є не лише існування іншої справи на розгляді в суді та припущення про те, що рішення в ній має значення для справи, що розглядається, а саме неможливість її розгляду до вирішення іншої справи.
Розглянувши клопотання позивача про зупинення провадження у даній справі в сукупності із запереченнями відповідачів 2 та 3 на вказані клопотання, враховуючи, що апелянтом не доведено об`єктивної неможливості розгляду даної справи до набрання законної сили рішеннями в означених адміністративній та господарській справах, судова колегія відмовила в задоволенні таких, про що постановила протокольну ухвалу від 21.03.2024.
Поряд з вказаними клопотаннями позивач, 07.02.0224 звернувся до суду з клопотанням про повторне призначення у даній справі судової (комплексної) експертизи, проведення якої просив доручити Київському науково-дослідному інституту судових експертиз та поставити на вирішення експерту ряд питань, визначених в клопотанні. Обґрунтовуючи необхідність проведення вказаної експертизи позивач покликався на те, що невідповідність температури точки роси за вологою має місце по всіх маршрутах за період з жовтня 2021 по квітень 2022 року. Однак, у позивача відсутня можливість встановити які саме обсяги газу йому було передано по конкретних маршрутах, а тому існує дійсна потреба у спеціальних знаннях для встановлення таких фактичних даних. Разом з тим наголошує, що до предмету доказування у даній справі входить встановлення факту передачі/транспортування газу згідно умов Рамкового та Індивідуального договорів, укладених між позивачем та ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» і договору транспортування природного газу, укладеного між позивачем та ТОВ «Оператор ГТС», що відповідає/ не відповідає вимогам, визначеним розділом ІІІ Кодексу ГТС і його впливу на обсяги і вартість переданого газу. Відтак, для здійснення відповідачами коригування в бік зменшення обсягів переданого природного газу ТОВ «Івано-Франківськгаз Збут» потрібно з`ясувати ряд обставин та здійснити дослідження із застосуванням для цього спеціальних знань у сфері іншій, ніж право. Позивач також наголосив, що суд першої інстанції, призначаючи первинну експертизу, констатував наявність передбачених законом підстав для її призначення та неможливість самостійного вирішення справи без спеціальних знань.
13.02.2024 ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» подало заперечення на клопотання позивача про призначення комплексної експертизи, в якому зазначило, що належна чи неналежна якість природного газу може впливати, наприклад, на обсяг енергії природного газу (якісна характеристика газу), однак не може впливати на об`єм природного газу, оскільки це є різними категоріями характеристик природного газу, а встановлення обставин, яким чином якісні показники природного газу впливають на його об`єм (обсяг) не потребує спеціальних знань, а відповідні обставини можуть бути встановлені судом без залучення судового експерта.
Разом з тим, обсяг переданого ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» позивачу природного газу встановлюється первинними бухгалтерськими документами, у розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», а не на підставі даних про ФХП природного газу. Відтак, для розгляду даного спору немає жодної необхідності у знаннях у сфері іншій, ніж право.
Відповідач-2 також подав суду свої заперечення на клопотання про призначення експертизи та вказав, що ТОВ «Оператор ГТС України» не є відповідальною стороною перед ТОВ «Івано-Франківськгаз Збут» за якість газу згідно умов договору. Оскільки ТОВ «Оператор ГТС України» не є відповідальною стороною перед ТОВ «Івано-Франківськгаз Збут», то позовні вимоги апріорі є безпідставними, а встановлення такого факту не потребує знань у сфері іншій, ніж право. При цьому з`ясування тих обставин, про які зазначає ТОВ «Івано-Франківськгаз Збут» у клопотанні не мають жодного значення для справи. Разом з тим, відповідач-2 наголошує, що в даній справі відсутній безпосередній об`єкт експертизи – природний газ, який був переданий позивачу в період з жовтня 2021 по квітень 2022, відтак, відповідач-2 вважає не зрозумілим, що саме, на думку позивача, має бути передано на експертизу.
Відповідачі 2 та 3 у своїх заперечення одночасно наголосили, що ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 05.01.2023 вже було доручено проведення судової експертизи експертам Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України. Водночас, до суду першої інстанції повернулись матеріали справи разом із повідомленням експертів про неможливість проведення судової експертизи від 22.08.2023 №КСЕ-19-23/26598 через неподання необхідних для проведення експертизи документів. Враховуючи наведене, зміна експертної установи жодним чином не вплине на можливість проведення експертизи для проведення якої відсутні необхідні документи та відсутній об`єкт експертизи.
Відповідно до ч. 1 ст. 99 ГПК України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:
1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;
2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.
Розглянувши клопотання позивача про призначення комплексної експертизи у даній справі, судова колегія в протокольній ухвалі від 21.03.0224 відмовила в задоволенні такого, позаяк позивачем не доведено сукупності умов, визначених у п.1 та п.2 ч.1 ст.99 ГПК України, за яких суд може призначити експертизу.
18.03.2024 позивач звернувся до суду апеляційної інстанції з клопотанням про витребування доказів, в якому, зокрема, клопотав про поновлення строку на вчинення відповідної процесуальної дії та витребування:
1) у відповідачів 2 і 3 інформації та документів про фізико-хімічні показники природного газу, що був переданий ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг»  ТОВ «Оператор газотранспортної України» у віртуальній торговій точці (ВТТ) з метою подальшого транспортування ТОВ «Івано-Франківськгаз Збут» для постачання побутовим споживачам за Рамковим договором купівлі-продажу природного газу № 2рд_БГр-ІФГЗ від 30.09.2021 та Індивідуальним договором №БГр-2 Ш 2-ІФГЗ від 30.09.2021; 
2) у ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» інформації та документів про подобовий обсяг природного газу переданого ТОВ «Івано-Франківськгаз Збут» (чи побутовим споживачам ТОВ «Івано-Франківськгаз Збут») по маршрутах 214, 215, 217, 218, 400, 401, 403, 404, 405, 406, 407, 408, 410, 413, 416, 417, 419, 420, 451, 452, 453, 454, 455, 456, 457, 458, 459, 461, 467, 468, 469, 470, 471, 472, 493 подобово, за період з 01.10.2021 по 30.04.2022;
3) АТ «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франіквськгаз» інформації та документів про обсяг природного газу, розподіленого для побутових споживачів ТОВ «Івано-Франківськгаз Збут» в точках виходу з ГТС в розрізі маршрутів 214, 215, 217, 218, 400, 401, 403, 404, 405, 406, 407, 408, 410, 413, 416, 417, 419, 420, 451, 452, 453, 454, 455, 456, 457, 458, 459, 461, 467, 468, 469, 470, 471, 472, 493 подобово, за період з 01.10.2021 по 30.04.2022.
Відповідачі 20.03.2024, 26.03.2024 та 27.03.2024 подали суду свої заперечення на клопотання позивача про витребування доказів та зазначили, що з поданого позивачем клопотання неможливо встановити, які саме конкретно документи чи яку саме інформацію позивач просить суд витребувати, що порушує вимоги встановлені п. 1 ч. 1 ст. 81 ГПК України.
Згідно з ч.ч.2, 3 ст.164 ГПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів). У разі необхідності до позовної заяви додається клопотання про призначення експертизи, витребування доказів тощо.
За приписами ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 80 ГПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.
Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. (ч. 4 та ч. 5 ст.80 ГПК України).
Пункт 7 ч. 2 ст. 258 ГПК України передбачає, що в апеляційній скарзі мають бути зазначені клопотання особи, яка подала скаргу.
Відповідно до ст. 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.
З огляду на вказані приписи процесуального законодавства, судова колегія відмовила в задоволенні клопотання позивача про витребування доказів, про що 11.04.2024 постановила протокольну ухвалу.

Процесуальний хід розгляду апеляційної скарги відображено у відповідних ухвалах Західного апеляційного господарського суду. За клопотаннями представників відповідачів, розгляд справи відбувався в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів.
В дане судове засідання на зв`язок із судом вийшли представники відповідачів, які підтримали свої доводи і заперечення, висловлені у попередніх судових засіданнях та просили відмовити в задоволенні вимог апеляційної скарги позивача, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду залишити без змін.
Позивач участі уповноваженого представника в дане судове засідання не забезпечив, подав на розгляд суду клопотання про відкладення розгляду справи на іншу, зручну для суду дату, у зв`язку із тимчасовою непрацездатністю його представника. 
Розглянувши вказане клопотання, судова колегія відмовила в задоволенні такого, з огляду на участь представника позивача у всіх попередніх судових засіданнях та наявність в матеріалах справи позиції позивача, що викладена письмово у його апеляційній скарзі та в клопотаннях, поданих суду апеляційної інстанції.

Заслухавши пояснення представників відповідачів, приймаючи до уваги позицію позивача та пояснення його представника, надані у попередніх судових засіданнях, розглянувши доводи апеляційної скарги в сукупності з матеріалами справи, оцінивши подані сторонами докази на відповідність їх фактичним обставинам і матеріалам справи, судова колегія вважає, що підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення відсутні, з огляду на наступне:
Відповідно до ліцензії, виданої постановою НКРЕКП № 1679 від 04.06.2015, ТОВ «Івано-Франківськгаз Збут» є суб`єктом господарювання, основним видом діяльності якого є діяльність з постачання природного газу.

ТОВ «Івано-Франківськгаз Збут» як газопостачальне підприємство надає споживачам послуги з постачання природного газу. Проте, інші послуги, пов`язані з постачанням природного газу, надають інші особи, зокрема, розподіл природного газу здійснює Оператор ГРМ, а саме – АТ «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз», а послугу з транспортування газу надає Оператор ГТС – ТОВ «Оператор газотранспортної системи України».
ТОВ «Івано-Франківськгаз Збут» вказує, що основною категорією споживачів природного газу, яким постачався у період з жовтня 2021 до квітня 2022 газ, були побутові споживачі. Природний газ для цих потреб ТОВ «Івано-Франківськгаз Збут» закуповувало у оптового постачальника природного газу - ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг».
Отож, 30.09.2021 між ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» (продавець) та ТОВ «Івано-Франківськгаз Збут» (покупець) було укладено Рамковий договір купівлі-продажу природного газу № 2рд_БГр-ІФГЗ (далі - Рамковий договір), відповідно до умов якого цей договір (включаючи всі зміни та доповнення) регулює відносини сторін щодо купівлі-продажу, передачі та прийому природного газу за угодою, що надалі іменується Індивідуальний договір, форма Індивідуального договору наведена в додатку 1, що є невід`ємною частиною цього договору (п. 1.1.).
Умовами індивідуального договору визначається договірна ціна, договірна вартість, договірний обсяг, періоди поставки, порядок оплати, пункт поставки та інші умови, визначені згідно з цим договором. У разі якщо інше не передбачено умовами Індивідуального договору, то застосовуються положення Рамкового договору (п. 1.3.).
Продавець зобов`язується передати у власність покупцю природний газ в обсягах і строки, що погоджені сторонами у відповідному Індивідуальному договорі, а покупець зобов`язується прийняти і своєчасно сплатити вартість такого обсягу газу у розмірі, строки і порядку, що визначені відповідним Індивідуальним договором та цим Рамковим договором (п. 1.4.).
Загальна кількість природного газу, що передається продавцем покупцю на виконання договору, у відповідності до п. 2.1., дорівнює обсягу природного газу, що передається відповідно до умов Індивідуального договору за цим договором, та визначається на підставі комерційних актів.
Відповідно до п. 2.2., за розрахункову одиницю переданого природного газу приймається один кубічний метр газу (куб. м), приведений до стандартних умов. Стандартними умовами є: тиск 760 мм рт.ст. (101, 325 кПа) і температура – 20.
Фізико- хімічні показники газу, який передається Покупцеві, повинні відповідати вимогам, зазначеним розділом ІІІ Кодексу ГТС (п. 2.3.).
Передача та приймання природного газу здійснюється на ВТТ шляхом надання сторонами оператору ГТС торгових сповіщень на відчуження/набуття природного газу в інформаційній платформі Оператора ГТС відповідно до вимог Кодексу ГТС.
Право власності на природний газ переходить від продавця до покупця у ВТТ (ВТТ - віртуальна торгова точка згідно з Розділом "Терміни" Рамкового договору) (п. 3.3.).
Після переходу права власності на природний газ покупець несе всі ризики і бере на себе всю відповідальність, пов`язану із правом власності на природний газ (п. 3.4.).
Торгові сповіщення, відповідно до приписів п. 3.5., надаються відповідно до умов, визначених Індивідуальним договором та Кодексом ГТС:
-          Покупець зобов`язаний надати торгове сповіщення на набуття природного газу в Інформаційній платформі Оператора ГТС в обсязі, що не перевищує максимальний обсяг природного газу відповідного періоду поставки, з урахуванням попередньо переданого продавцем та прийнятого покупцем обсягу у такому періоду поставки згідно з умовами Індивідуального договору та додаткової угоди, до 13-00 год. газової доби, що передує газовій добі передачі відповідного періоду поставки (п. 3.5.1.);
-          Покупець має право до 04:00 газової доби, що передує газовій добі передачі відповідного періоду поставки, скоригувати подане торгове сповіщення на набуття/ природного газу в інформаційній платформі Оператора ГТС згідно з умовами пп. 3.5.1. договору (п. 3.5.2.).
Згідно п. 3.8. фактичний обсяг переданого продавцем та прийнятого покупцем газу на ВТТ за період поставки згідно з Індивідуальним договором дорівнює сумі усіх обсягів, зазначених у торгових сповіщеннях сторін, на підставі яких оператором ГТС погоджено передачу природного газу протягом такого періоду поставки.
Після закінчення періоду поставки, у якому була здійснена передача газу, але не пізніше 8-го числа місяця, наступного за періодом поставки, якщо інше не передбачено Індивідуальним договором, продавець складає, підписує, скріплює своєю печаткою комерційний акт та направляє на підпис покупцю його скановану копію на електронну адресу покупця. Комерційний акт вважається отриманим покупцем в день направлення його продавцем на електронну адресу покупця, також продавець надсилає на підпис покупцю оригінали комерційного акта у 2 примірниках, які підписані та скріплені печаткою продавця, на поштову адресу покупця, вказану у розділі 11 цього договору (п. 3.9.).
Покупець підписує, скріплює печаткою (за наявності) отриману скановану копію комерційного акту та направляє підписану ним скановану копію на електронну адресу продавця, вказану у розділі 11 цього договору. Покупець також підписує оригінал отриманого від продавця комерційного акту та повертає один примірник підписаного покупцем комерційного акту продавцю не пізніше 12-го числа місяця, наступного за періодом поставки, на поштову адресу продавця, вказану у розділі 11 цього договору (п. 3.10.).
Після надання торгового сповіщення продавець не несе відповідальність за подальше використання природного газу покупцем (п. 3.12.).
Відповідно до п. 9.1. цей договір набирає чинності з дати підписання його уповноваженими представниками сторін та діє в частині здійснення розрахунків між сторонами до їх повного та належного виконання, а в частині передачі газу покупцю до 30.04.2022.
Цього ж дня, 30.09.2021 між ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг», як продавцем та ТОВ «Івано-Франківськгаз Збут», як покупцем було укладено Індивідуальний договір № БГр-21/22-ІФГЗ відповідно до Рамкового договору купівлі-продажу природного газу №2рд_БГр-ІФГЗ від 30.09.2021 (надалі - Індивідуальний договір), за умовами п. 1. якого загальний період поставки з 01.10.2021 до 30.04.2022 року (включно).
В п. 2 сторони погодили, що договірний обсяг природного газу за загальний період поставки, що передається на умовах індивідуального договору, складається з суми усіх договірних обсягів за кожний період поставки, які формуються на підставі додаткових угод, укладених відповідно до п. 7 індивідуального договору та заявок покупця на обсяг природного газу.
Відповідно до п. 3 плановий договірний обсяг природного газу за загальний період поставки (з жовтня 2021 року до квітня 2022 року) складає 388 600 тис. куб. м.
Пункт поставки - віртуальна торгова точка (ВТТ). Перехід права власності на природний газ відбувається відповідно до умов Рамкового договору (п. 19.).
Сторони підписали та скріпили печатками комерційні акти приймання-передачі природного газу, в яких зазначені такі обсяги газу: від 31.10.2021 кількістю 34 312, 420 куб.м. на суму 254 598 156, 40 грн; від 30.11.2021 кількістю 48 100 куб.м на суму 356 902 000 грн; від 31.12.2021 кількістю 75 450 куб.м на суму 559 839 000 грн; від 31.01.2022 кількістю 73 750 куб.м на суму 547 225 000 грн; від 28.02.2022 кількістю 54 430 куб.м на суму 403 870 600 грн; від 31.03.2022 кількістю 51 150 куб.м на суму 379 533 000 грн; від 30.04.2022 кількістю 30 180 куб.м на суму 223 935 600 грн.
Разом з тим, між ТОВ «Івано-Франківськгаз Збут», як замовником та ТОВ «Оператор газотранспортної системи України», як оператором було укладено договір від 17.12.2019 № 1910000148 транспортування природного газу (далі - Договір транспортування). За цим договором оператор надає замовнику послугу транспортування природного газу (далі - послуга) на умовах, визначених у цьому договорі, а замовник сплачує оператору встановлені в цьому договорі вартість такої послуги та плат (за їх наявності), які виникають при його виконанні (п. 2.1.).
Послуги надаються на умовах, визначених у Кодексі, з урахуванням особливостей, передбачених цим договором (п. 2.2.).
Приймання-передача газу, документальне оформлення та подання звітності оператору здійснюються відповідно до вимог Кодексу (п. 2.4.).
Оператор зобов`язаний здійснити додаткову оплату замовнику у разі недотримання параметрів якості природного газу, який передається ним в точках виходу з газотранспортної системи, в порядку, визначеному цим договором (п. 3.1.).
Замовник, в свою чергу, має право отримувати плату за недотримання вимог щодо якості газу, який передається оператором з газотранспортної системи, в порядку, визначеному цим договором (п. 4.2. договору).
Порядок комерційного обліку природного газу (у тому числі приладового) та перевірки комерційних вузлів обліку, а також порядок приймання-передачі природного газу в точках входу/виходу до/з газотранспортної системи та визначення і перевірки параметрів якості в цих точках здійснюються сторонами відповідно до вимог Кодексу та з урахуванням цього договору (п. 5.1.).
Якість газу має відповідати вимогам щодо норм якості газу, фізико-хімічних показників та інших характеристик (далі - ФХП), визначених у Кодексі та нормативно-правових актах і відповідних стандартах, на які Кодекс містить посилання (п. 5.2.).
За порушення вимог щодо якості газу, який подається в газотранспортну систему Оператора або передається з неї Оператором, стягується додаткова плата, визначена умовами цього договору ( п. 5.3.).
У розділі X договору сторони узгодили порядок визначення додаткової плати за недотримання параметрів якості природного газу.
Сторона, яка порушила вимоги щодо параметрів якості природного газу, який передається/відбирається до/з газотранспортної системи, визначені Кодексом, зобов`язана сплатити на користь іншої сторони додаткову плату за недотримання параметрів якості природного газу.
Відповідальною стороною за якість газу є: 1) у точках входу (крім точок входу на міждержавному з`єднанні) - замовник (оператори суміжних систем, газовидобувні підприємства, виробники біогазу та інших видів газу з альтернативних джерел, які подають природний газ до газотранспортної системи в точці входу) - перед оператором. У точках входу на міждержавному з`єднанні замовник - перед оператором; 2) у точках виходу відповідальним є оператор - перед замовником, який є оператором газорозподільної системи або прямим споживачем. У точках виходу на міждержавному з`єднанні - оператор - перед замовником (п. 10.1).
В п. 10.2 договору визначено формулу розрахунку додаткової плати.
Розрахунок розміру додаткової плати за недотримання параметрів якості природного газу проводиться щомісяця окремо по кожному параметру якості щодо природного газу на підставі даних, визначених оператором у звіті про недотримання параметрів якості природного газу, який він надає замовнику на його електронну адресу до десятого числа місяця, наступного за газовим місяцем.
Сторони мають право звернутися до уповноваженого органу на проведення робіт з визначення параметрів природного газу. У разі підтвердження відповідності природного газу параметрам, визначеним Кодексом, витрати на це дослідження покриває сторона, яка вимагала його проведення, в іншому разі витрати на дослідження покриває інша сторона.
Обсяг природного газу з недотриманим значенням параметра якості Qi визначається з моменту останнього визначення ФХП газу, що відповідав параметрам, визначеним Кодексом, до моменту усунення невідповідності параметрам якості природного газу (п. 10.6.).
Сторона, яка допустила порушення щодо якості газу, зобов`язана сплатити додаткову плату у строк до п`ятнадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, на підставі рахунка-фактури, який надсилається на її електронну адресу іншою стороною до дванадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем (п. 10.7.).
Розбіжності щодо якості природного газу та розміру додаткової плати за недотримання параметрів якості природного газу підлягають урегулюванню відповідно до умов Кодексу або в суді. До прийняття рішення суду якість природного газу та/або розмір додаткової плати, яку відповідальна за порушення параметрів якості газу сторона зобов`язана сплатити в строк, визначений пунктом 10.7 цього Договору, визначається за даними оператора (п.10.8).
Вказаний договір набирає чинності з дня його укладення, а в частині транспортування природного газу з 7:00 години 01 січня 2020 року (включно). Цей договір діє до 31.12.2022 року, а в частині розрахунків - до їх повного виконання. Цей договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо не менше ніж за місяць до закінчення строку дії цього договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов (п. 17.1.).
ТОВ «Івано-Франківськгаз Збут» вказує, що отримало від своїх споживачів ряд претензій щодо ймовірної невідповідності якості газу, який постачався їм у період з жовтня 2021 до квітня 2022. Зокрема, заява жительки с.Молодків Надвірнянького району Попович Марії від 30.11.2021 (вх. №35-3368-767-1121 від 30.11.2021), звернення жителя м. Івано-Франківськ Фургаляка І.В. (реєстраційна картка звернення від 26.12.2021 №ФУ-13553669).
Здійснивши аналіз паспортів фізико-хімічних показників природного газу за період з 01.10.2021 по 30.04.2022 та звітів про якість природного газу по Івано-Франківській області, які були надані ТОВ «Оператор ГТС України», ТОВ «Івано-Франківськгаз Збут» встановило невідповідність якості газу, переданого за Рамковим та Індивідуальним договорами, що полягало в такому:
- відрізняється температура точки роси за вологістю в різні дні по різних маршрутах;
- не відповідають параметрам показники температури точки роси за вуглеводнями в квітні 2022 р. по маршрутах: 404, 406, 407, 410, 455, 456, 467, 469, 470, 471; в березні 2022 р. по маршрутах: 407, 410, 456, 469; в лютому 2022 р. по маршрутах: 406, 407; в січні 2022 р. по маршрутах: 406, 407, 410, 469; в грудні 2021 р. по маршрутах: 407, 410, 455, 456, 461, 469, 471; в листопаді 2021 р. по маршрутах: 214, 404, 406, 407, 410, 455, 456, 459, 461, 467, 469, 470, 481, 472; в жовтні 2021 р. по маршрутах: 214, 215, 217, 218, 404, 406, 407, 410, 455, 456, 459, 461, 467, 468, 469, 470, 471, 472;
- вмісту метану менше 90%, хоча відповідно до п. 13 гл. 1 р. ІІІ Кодексу ГТС природний газ, що подається в газотранспортну систему повинен мати вміст метану (С1) мол.% мінімум 90.
Матеріали справи свідчать, що позивач звертався до суду першої інстанції з клопотанням про призначення у справі комплексної експертизи, яке суд задоволив та в ухвалі від 05.01.2023 призначив судову експертизу, на вирішення якої поставив такі питання:
1) Чи відповідала якість переданого газу згідно Рамкового договору купівлі-продажу природного газу № 2рд_БГр-ІФГЗ від 30.09.2021 та Індивідуального договору №БГр-21/22-ІФГЗ до Рамкового договору купівлі-продажу природного газу №2рд_БГр-ІФГЗ від 30.09.2021 вимогам щодо норм якості, фізико-хімічним показникам та іншим характеристикам природного газу, визначених розділом III Кодексу газотранспортної системи? Якщо ні, то по яких параметрах і з якою різницею похибки в розрізі маршрутів 214, 215, 217, 218, 400, 401, 403, 404, 405, 406, 407, 408, 410, 413, 416, 417, 419, 420, 451, 452, 453, 454, 455, 456, 457, 458, 459, 461, 467, 468, 469, 470, 471, 472, 493 подобово за період з 01.10.2021 до 30.04.2022?
2) Чи впливають вказані показники якості переданого природного газу на визначення його обсягу? Якщо так, то яким чином?
3) Який обсяг переданого природного газу згідно Рамкового договору купівлі-продажу природного газу №2рд_БГр-ІФГЗ від 30.09.2021, Індивідуального договору №БГр-21/22-ІФГЗ від 30.09.2021 за період з 01.10.2021 до 30.04.2022 підлягає коригуванню в бік зменшення у випадку недотримання параметрів якості природного газу ?
Однак, в повідомленні від 22.08.2023 №КСЕ-19-23/26598 експерти вказали на неможливість проведення вказаної експертизи, у зв`язку із ненаданням документів, необхідних для проведення такої. Таким чином, призначена за клопотанням позивача експертиза проведена не була. 
Отже, факт недотримання параметрів якості природного газу та його вплив на визначення обсягу переданого природного газу є недоведеним.
Як вбачається з матеріалів справи правовідносини між сторонами даного спору підпадають під нормативно-правове регулювання Закону України «Про ринок природного газу», Кодексу газотранспортної системи (далі - Кодекс ГТС), Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України.
За умовами статей ст. 173, 174 ГК України господарські зобов`язання між суб`єктами господарювання виникають на підставі господарського договору. 
Відповідно до ч. 1 ст. 179 ГК України майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями.
Згідно з ч. 1 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами між ТОВ «Івано-Франківськгаз Збут» та ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» існують правовідносини, які виникли з Рамкового договору купівлі-продажу природного газу № 2рд_БГр-ІФГЗ від 30.09.2021 та Індивідуального договору № БГр-21/22-ІФГЗ від 30.09.2021.
На виконання умов вказаного договору ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» поставило ТОВ «Івано-Франківськгаз Збут» 367372, 400 куб. м природного газу.
В пункті 2.3 Рамкового договору передбачено, що фізико-хімічні показники газу, який передається покупцеві, повинні відповідати вимогам, визначеним розділом III Кодексу ГТС.
ТОВ «Івано-Франківськгаз Збут», звертаючись до суду з вимогою про коригування в бік зменшення обсягів переданого йому природного газу, обґрунтовує свої позовні вимоги невідповідністю фізико-хімічних показників газу, який переданий йому за цим договором, встановленим вимогам, що, на його думку, впливає на визначення обсягу газу.  
Згідно із ч. 2 ст. 20 ГК України кожний суб`єкт господарювання має право на захист своїх прав і законних інтересів. Особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. Зі свого боку суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах, і у разі встановлення порушеного права з`ясувати, чи буде воно відновлено у заявлений спосіб.
Кожна сторона, у відповідності до приписів ч. 1 ст. 74 ГПК України, повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Позивач належними і допустимими доказами не довів, що фізико-хімічні показники газу, який переданий йому за вказаним договором, не відповідають вимогам розділу III Кодексу ГТС та не довів, що така обставина впливає на визначення обсягу газу.
З огляду на недоведеність позивачем факту поставки природного газу неналежної якості, застосування положень ст. 678 ЦК України, яка регулює правові наслідки передання товару неналежної якості, є неможливим.
Відтак, судова колегія вважає обґрунтованим та правильним висновок місцевого господарського суду про недоведеність позивачем фактів, на які він покликався при зверненні до суду з даним позовом, та як наслідок відмову в задоволенні позовних вимог.
Щодо суб`єктного складу сторін даного спору, то варто зазначити, що з огляду на предмет позову належним відповідачем у цій справі є ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг», як продавець газу якому позивач зобов`язаний оплачувати газ відповідно до переданого обсягу.
Водночас, приписи п. 1, 16, 18 гл. 1 р. III Кодексу ГТС, які визначають розмежування відповідальності суб`єктів ринку природного газу за якість газу шляхом здійснення додаткової оплати, не підлягають застосуванню до спірних правовідносин, оскільки позивач вимагає не здійснення додаткової оплати, а коригування в бік зменшення обсягів переданого йому природного газу.
Позовні вимоги до ТОВ «Оператор ГТС України» позивач обґрунтовує невиконанням положень п. 10.6 Договору транспортування та ненаданням на електронну пошту позивача звітів про недотримання параметрів якості природного газу. Однак, предметом позову є зменшення обсягів переданого природного газу за Рамковим договором та Індивідуальним договором, які зазначені в комерційних актах приймання-передачі газу. Оператор ГТС не є стороною Рамкового договору та Індивідуального договору, не бере участь у складенні комерційних актів приймання-передачі газу, а тому його обов`язки щодо контролю за якістю природного газу не стосуються предмету позову, відтак ТОВ «Оператор ГТС України» не є належним відповідачем у цій справі. 
З аналогічних підстав неналежним відповідачем є і АТ «Івано-Франківськгаз», позаяк обов`язки оператора ГРМ забезпечувати контроль якості природного газу, які передбачені в п. 3 гл. 2 р. І Кодексу ГРМ, не корелюються зі зменшенням обсягів переданого природного газу.
Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Арґументи, наведені в апеляційних скаргах, не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду першої інстанції, не доводять порушення або неправильного застосування судом під час розгляду справи норм матеріального та процесуального права, а тому не можуть бути підставою для зміни чи скасування ухвалених у цій справі рішень.
Відповідно до ст.129 ГПК України судовий збір покладається на скаржника.
Керуючись ст. 129, 269, 273, 275, 276, 282, 284 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:
В задоволенні вимог апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Івано-Франківськгаз Збут» відмовити.
Рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 03.11.2023 у справі № 909/820/22 залишити без змін.
Судові витрати покласти на скаржника.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення.
Справу повернути в Господарський суд Івано-Франківської області.

Повний текст постанови складено 28.05.2024.

Головуючий суддя                                                  Г.В. Орищин

суддя                                                                                Н.А. Галушко

суддя                                                                                М.Б. Желік