УХВАЛА
04 квітня 2024 року 
м. Київ
справа № 200/2242/22
адміністративне провадження № К/990/10209/24 
Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Соколова В.М., перевіривши касаційну скаргу Головного управління Національної поліції в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 24 липня 2023 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 18 січня 2024 року у справі №200/2242/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області про визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов`язання до вчинити дії,
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом, в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати на його користь  індексації грошового забезпечення за період проходження служби з 07 листопада 2015 року по 31 жовтня 2017 року включно;
- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити на його користь індексацію грошового забезпечення за період проходження служби з 07 листопада 2015 року по 31 жовтня 2017 року включно;
- визнати протиправними дії відповідача щодо розрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні із служби без урахування індексації грошового забезпечення;
- зобов`язати відповідача скласти розрахунок одноразової грошової допомоги при звільненні із служби  урахуванням індексації грошового забезпечення та подати такий розрахунок до Департаменту фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Національної поліції України для належного фінансування з метою подальшої виплати на користь позивача;
- визнати протиправними дії відповідача щодо розрахунку грошової компенсації за невикористану 1 добу щорічної оплачуваної відпустки у 2021 році без урахування індексації грошового забезпечення;
- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити йому недоплачену частину грошової компенсації за невикористану 1 добу щорічної оплачуваної відпустки у 2021 році, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення на день звільнення зі служби з урахуванням індексації;
- визнати протиправною бездіяльності відповідача щодо ненарахування та невиплати на його користь грошової компенсації за невикористанні дні щорічної оплачуваної відпустки за 2015, 2018-2020 роки у кількості 8 діб, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення на день звільнення зі служби та з урахуванням до його складу індексації;
- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити на його користь грошову компенсацію за невикористанні дні щорічної оплачуваної відпустки за 2015, 2018-2020 роки у кількості 8 діб, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення на день звільнення зі служби та з урахуванням до його складу індексації;
- визнати протиправною бездіяльноість відповідача щодо ненарахування та невиплати на його користь грошової компенсації за невикористанні дні додаткових відпусток учасника бойових дій за 2016-2020 роки у кількості 70 діб, виходячи з одноденного розміру грошового забезпечення на день звільнення зі служби та з урахуванням до його складу індексації;
- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити на його користь грошову компенсацію за невикористані дні додаткових відпусток учасника бойових дій за 2016-2020 роки у кількості 70 діб, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення на день звільнення зі служби та з урахуванням до його складу індексації;
- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати на його користь доплати за службу в нічний час у розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час за 2 906 годин служби в нічний час у період проходження служби з 07 листопада 2015 року по 01 липня 2021 року;
- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити на його користь доплату за службу в нічний час у розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час за 2 906 години служби в нічний час у період проходження служби з 07 листопада 2015 року по 01 липня 2021 року;
- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати на його користь надбавки за службу в умовах режимних обмежень за період служби з 13 вересня 2018 року по 01 липня 2020 року;
- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити на його користь надбавку за службу в умовах режимних обмежень за період служби з 13 вересня 2018 року по 15 березня 2020 року включно в розмірі 15% від посадового окладу та в період служби з 16 березня 2020 року по 01 липня 2020 року в розмірі 10% від посадового окладу.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 24 липня 2023 року, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 18 січня 2024  року, позов задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Донецькій області щодо ненарахування та невиплати на користь позивача індексації грошового забезпечення за період проходження служби з 07 листопада 2015 року по 31 жовтня 2017 року включно.
Зобов`язано Головне управління Національної поліції в Донецькій області нарахувати та виплатити на користь позивача індексацію грошового забезпечення за період проходження служби з 07 листопада 2015 року по 31 жовтня 2017 року включно.
Визнано протиправними дії Головного управління Національної поліції в Донецькій області щодо розрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні позивача зі служби без урахування індексації грошового забезпечення.
Зобов`язано Головне управління Національної поліції в Донецькій області скласти розрахунок одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби позивача з урахуванням індексації грошового забезпечення та подати такий розрахунок до Департаменту фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Національної поліції України для належного фінансування з метою подальшої виплати на користь ОСОБА_1 .
Визнано протиправними дії Головного управління Національної поліції в Донецькій області щодо розрахунку грошової компенсації за невикористану 1 добу щорічної оплачуваної відпустки у 2021 році ОСОБА_1 без урахування індексації грошового забезпечення.
Зобов`язано Головне управління Національної поліції в Донецькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоплачену частину грошової компенсації за невикористану 1 добу щорічної оплачуваної відпустки у 2021 році, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення на день звільнення зі служби з урахуванням індексації.
Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Донецькій області щодо ненарахування та невиплати на користь ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористанні дні щорічної оплачуваної відпустки за 2015, 2018-2020 роки у кількості 8 діб, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення на день звільнення зі служби та з урахуванням до його складу індексації.
Зобов`язано Головне управління Національної поліції в Донецькій області нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористанні дні щорічної оплачуваної відпустки за 2015, 2018-2020 роки у кількості 8 діб, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення на день звільнення зі служби та з урахуванням до його складу індексації.
Визнано протиправною бездіяльності Головного управління Національної поліції в Донецькій області щодо ненарахування та невиплати на користь ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористанні дні додаткових відпусток учасника бойових дій за 2016-2020 роки у кількості 70 діб, виходячи з одноденного розміру грошового забезпечення на день звільнення зі служби та з урахуванням до його складу індексації.
Зобов`язано Головне управління Національної поліції в Донецькій області нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані дні додаткових відпусток учасника бойових дій за 2016 2020 роки у кількості 70 діб, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення на день звільнення зі служби та з урахуванням до його складу індексації.
Визнано протиправною бездіяльності Головного управління Національної поліції в Донецькій області щодо ненарахування та невиплати на користь ОСОБА_1 доплати за службу в нічний час у розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час за 1 986 годин служби в нічний час у період проходження служби з 07 листопада 2015 року по 01 липня 2021 року.
Зобов`язано Головне управління Національної поліції в Донецькій області нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 доплату за службу в нічний час у розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час за 1 986 годин служби в нічний час у період проходження служби з 07 листопада 2015 року по 01 липня 2021 року.
Визнано протиправною бездіяльності Головного управління Національної поліції в Донецькій області щодо ненарахування та невиплати на користь ОСОБА_1 надбавки за службу в умовах режимних обмежень за період служби з 13 вересня 2018 року по 01 липня 2020 року.
Зобов`язано Головне управління Національної поліції в Донецькій області нарахувати та виплатити на користь позивача надбавку за службу в умовах режимних обмежень за період служби з 13 вересня 2018 року по 15 березня 2020 року включно в розмірі 15% від посадового окладу та в період служби з 16 березня 2020 року по 01 липня 2020 року в розмірі 10% від посадового окладу.
В іншій частині позову відмовлено. 
Не погодившись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, відповідач звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою. 
Ухвалою Верховного Суду від 04 березня 2024 року касаційну скаргу Головного управління Національної поліції в Донецькій області повернуто скаржнику. 
Скаржник повторно звернувся до Верховного Суду через підсистему «Електронний суд» з касаційною скаргою, у якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити. 
За правилами частини першої статті 334 КАС України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Перевіривши касаційну скаргу та додані до неї матеріали суддя-доповідач дійшов висновку про наявність підстав для її повернення скаржнику з наступних підстав.
Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Згідно з пунктом 4 частини другої статті 330 КАС України, у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).
Імперативними приписами частини четвертої статті 328 КАС України обумовлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України (відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах) скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано неправильно, а також обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як, на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватися.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 4 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається в чому полягає порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень). Зокрема, якщо скаржник вважає, що судами порушено норми процесуального права щодо недослідження зібраних у справі доказів, неповного встановлення обставин справи, або встановлення обставин, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів, у касаційній скарзі має бути конкретно зазначено або обставини, які встановлені на підставі недопустимих доказів та чому, на думку скаржника, останні є недопустимими, або зібрані у справі докази, які судом не досліджені, що могло б давати підстави для висновку про порушення цим судом норм процесуального права.
У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у частинах другій і третій статті 328 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).
Отже, системний аналіз наведених положень КАС України дає підстави для висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у частині першій статті 328 КАС України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.
Під час перевірки поданої касаційної скарги на предмет дотримання вимог статті 330 КАС України встановлено, що у якості підстав касаційного оскарження судових рішень скаржник зазначає пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України.
В обґрунтування наявності підстав касаційного оскарження скаржник посилається на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України, зазначаючи, що відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.
Оскарження судових рішень з підстав, передбачених пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС України вимагає не лише констатації факту відсутності висновку Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, а і визначення норми (норм) права, що потребує висновку, підстав необхідності такого висновку у подібних правовідносинах (усунення колізій норм права, визначення пріоритету однієї норми над іншою, тлумачення норми та ін.), а також зазначення, у чому, на думку заявника, полягає неправильне застосування норми права, щодо якої необхідний висновок Верховного Суду.
Формальне зазначення про відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах без конкретизації норм права і позиції скаржника щодо того, як такі норми мають бути застосовані, не може вважатись належним виконанням вимог пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України.
Таким чином підстави визначені пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС України для відкриття касаційного провадження у справі відсутні.
Водночас, у касаційній скарзі скаржник посилається на підпункт «в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, що, на його думку, є підставою для допуску судових рішень судів попередніх інстанцій у цій справі до касаційного перегляду.
Поряд з цим Суд зауважує про те, що зазначення у касаційній скарзі вказаного підпункту пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України не звільняє особу від обов`язку щодо належного обґрунтування підстав касаційного оскарження у взаємозв`язку із посиланням на частину четверту статті 328 КАС України та не є достатнім для відкриття касаційного провадження у справі.
Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
Суд касаційної інстанції не може самостійно визначати підстави касаційного оскарження, такий обов`язок покладено на особу, яка оскаржує судові рішення, натомість, в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина третя статті 334 КАС України), а в подальшому саме в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення (частина перша статті 341 КАС України).
Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
При цьому, такий недолік касаційної скарги зумовлює її повернення одноособово суддею, без аналізу колегією суддів дотримання решти вимог, визначених статтею 330 КАС України.
За таких обставин, касаційна скарга підлягає поверненню особі, що її подала.
Повернення Верховним Судом касаційної скарги та надання заявнику права в межах розумних строків та при дотриманні всіх інших вимог процесуального закону на повторне звернення до Верховного Суду з такою скаргою, не є обмеженням доступу до суду (зокрема, що гарантовано пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України), та забезпечує практичну можливість реалізації права особи на суд у формі касаційного оскарження судового рішення учасником справи.
Керуючись статтями 328, 330, 332 КАС України,
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу Головного управління Національної поліції в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 24 липня 2023 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 18 січня 2024 року у справі №200/2242/22 - повернути особі, яка її подала.
Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи. Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.
Повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                            В.  М.  Соколов