КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

   справа № 752/29487/21
провадження № 22-ц/824/2724/2024
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ
 
27 травня  2024 року                                                                                                 м. Київ
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів: 
судді - доповідача Кирилюк Г. М. 
суддів: Рейнарт І. М., Ящук  Т. І. 
 
розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1   про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Голосіївського  районного суду м. Києва від 20 березня 2023 року в складі судді Плахотнюк К. Г.,
встановив:
 
06.12.2021 Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк»)  звернулося до суду з вказаним позовом, в якому просило стягнути  з  ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитним договором  про надання  банківських  послуг  № б/н  від 10.10.2018 в розмірі  128 833,27 грн станом на 24.11.2021, яка  складається  з наступного: 112 536,81  грн - заборгованість за кредитом, в тому числі : 84 111,32 грн - заборгованість за поточним тілом кредиту; 28 425,49 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 6 189,70 грн - заборгованість за нарахованими відсотками; 10 106,76 грн - заборгованість за простроченими відсотками.
Позовні  вимоги обґрунтовані тим, що  ОСОБА_1 звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Заяву №б/н  від 10.10.2018.
Відповідач при підписанні анкети-заяви  підтвердила свою згоду, що підписана заява разом з «Умовами та Правилами надання банківських послуг» та «Тарифами»  складає між нею та банком договір про надання банківських послуг.
Відповідач ознайомлена із Умовами та правилами надання банківських послуг, що діяли станом на момент підписання анкети-заяви, що підтверджується підписом відповідача в анкеті-заяві.
Заявою відповідача підтверджується той факт, що вона була повністю проінформована про умови кредитування в АТ КБ «Приватбанк», які були надані їй для ознайомлення в письмовій формі, що також підтверджується копією паспорту споживчого кредиту.
Також, одночасно із вищезазначеним свідченням приєднання до угоди відповідача, дія договору підтверджується фактом користування відповідачем картковим рахунком та використання кредитних коштів, що повністю узгоджується з ч. 2 ст. 642 ЦК України.
Виконання відповідачем договору вбачається також із виписки по рахунку та розрахунку заборгованості, де зазначені операції щодо використання кредитного ліміту, операції щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за їх користування.
Відповідно до виявленого бажання, відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку.
У подальшому відповідач, ознайомившись із умовами обслуговування кредитних карток та підписавши паспорт споживчого кредиту від 05.09.2018, отримала картку типу  преміальна картка World Black Edition (кредитний ліміт 200 000 грн).
Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п.п. 2.1.1.2.3 договору,  на підставі якого відповідач при укладенні договору дала свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку.
АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту.
Відповідач не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображення у розрахунку заборгованості та підтверджується випискою по рахунку.
В редакції Умов та Правил, що почала діяти з 01.03.2019,  згідно п. 2.1.1.2.12 сторони дійшли згоди, що в разі починаючи з 181-го дня з моменту порушення зобов`язань клієнта з погашення кредиту, клієнт зобов`язується сплатити на користь банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості у розмірі 74,4 % для преміальних карток: Platinum, World Black Edition, World Elite, Infinitive, Visa Signature.
У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідач станом на 24.11.2021 має заборгованість  в розмірі  128 833,27  грн. 
Рішенням Голосіївського  районного суду м. Києва від 20 березня 2023 року в задоволенні  позову відмовлено.
04.09.2023 АТ КБ «Приватбанк»  подало  апеляційну  скаргу, в якій  просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі, а судові витрати покласти на відповідача.
Свої доводи обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 стала  клієнтом  АТ КБ  «ПриватБанк» раніше, ідентифікувавшись та ознайомившись з Умовами та Правилами надання банківських послуг 05.09.2018, підписавши паспорт споживчого кредиту,   відповідач отримала картку «World Black Edition».
Банком надано до суду виписку по картрахунку, яка є підтвердженням, що відповідачу було видано платіжну картку та відкрито картрахунок, та чітко прослідковується, що відповідач користувалася грошима, отримувала кошти через банкомат, здійснювала розрахунки через термінали в касах магазинів.
У подальшому відповідач, ознайомившись із умовами обслуговування кредитних карток, підписала анкету-заяву від 10.10.2018, а 02.01.2020 паспорт споживчого кредиту.
02.01.2020 відповідачу було підвищено кредитний ліміт до 110 000 грн.
Зауважує, що до підвищення кредитного ліміту з виписки по рахунку вбачається заборгованість відповідача у розмірі: - 108 599,50 грн.
Встановивши, що банк надав відповідачу кредит, а відповідач його не повернула, суд не мав жодних підстав відмовляти у стягненні фактично отриманих відповідачем грошових коштів у повному обсязі, заявлений розмір яких підтверджується випискою по картрахунку та розрахунком заборгованості.
Позивач просив стягнути  з  відповідача заборгованість  за фактично отриманими кредитними коштами: 112 536,81 грн  - заборгованість  за  кредитом.  Дана  обставина  підтверджується: випискою про рух коштів за картрахунками; розрахунком  заборгованості, відповідно  до  якого   позичальник використав кредитних коштів на  загальну  суму   247 713,83  грн,  позичальник погасив кредитних коштів на  загальну  суму  194153,36  грн.
Звертає увагу суду на те, що сума у розмірі 8 570,61 грн не враховується в суму внесених коштів на погашення заборгованості, оскільки відповідно до виписки по картрахункам дана сума 23.10.2020 є відміною штрафів за минулі періоди  згідно рішення банку поповнення карткового рахунку.
Позичальник фактично  використав кредитних  коштів більше, ніж   здійснив погашення ( 247 713,83 -194 153,36 =53 560,47).  
Враховуючи наведене,  позивач має право на задоволення вимог у розмірі 53 560,47 грн, що складає фактично отримані, але не повернені кошти відповідачем.
Позовна  заява  була  подана  по  анкеті-заяві від 10.10.2018, а тому  розрахунок  заборгованості починається  з моменту підвищення  кредитного  ліміту, а саме станом  на  02.02.2020, а тому  заборгованість  відповідача була  відображена  у розмірі  -108 599,50 грн.
З матеріалів справи не  вбачається,  а відповідачем не  доведено  відсутність  заборгованості  та виконання  умов договору  належним чином,  а тому  вимоги  позовної заяви підлягають  задоволенню  в повному обсязі.  
В апеляційній скарзі АТ КБ "ПриватБанк" також просило провести розгляд справи за участі представника позивача з метою детального пояснення конкретних обставин справи.
Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Відповідно до статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
З огляду на вказане та те, що предметом позову є стягнення суми заборгованості   у розмірі 128 833,27 грн, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб,  клопотання  про  проведення  розгляду справи  за участю представника позивача задоволенню не  підлягає.
Відповідно  до  ч. 3 ст.  369 ЦПК  України, з  урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.
Конкретних обставин справи, які б стали підставою для застосування частини 3 ст. 369 ЦПК України,  судом встановлено  не було. 
Правом надання відзиву на апеляційну скаргу відповідач не скористалась.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Як вбачається  з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернулася  до АТ КБ  «ПриватБанк» з  метою отримання  банківських послуг,  у зв`язку з  чим підписала  Анкету-заяву від  10.10.2018 про  приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (а. с. 22 -24).
До анкети-заяви банк додав Витяг із Тарифів обслуговування преміальних кредитних карток Plation, World Black Edition, World Elite, Infinite, VISA Signature; витяг із Умов та правил надання банківських послуг, які містяться у матеріалах справи (а. с. 27-75).
Розмір кредиту, процентів за користування коштами та порядок їх нарахування у договорі не зазначено.
З довідки АТ КБ «ПриватБанк» вбачається, що між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № б/н, за яким надано кредитну картку № НОМЕР_1 , дата відкриття - 05.09.2018, термін дії - 08/21 (а. с. 22).
З   довідки АТ КБ «ПриватБанк» про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ОСОБА_1 , відомо про старт карткового рахунку № НОМЕР_1 .  02.01.2020  відбулася зміна  кредитного ліміту - встановлено кредитний ліміт 110 000 грн, а 11.11.2021 зменшено кредитний ліміт до 0,00 грн (а. с. 21).
05 вересня  2018 року  ОСОБА_1 підписала паспорт споживчого кредиту про ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовану загальну вартість кредиту тощо.
АТ КБ «ПриватБанк» додано виписку за договором № б/н станом на 01 листопада 2021 року за період 05 вересня  2018 року - 26 листопада 2021 року, яка містить відомості щодо наступних кредитних карток: № НОМЕР_3; № НОМЕР_2 ; НОМЕР_4;  НОМЕР_5 (а.с.10-20). 
Згідно з розрахунком банку за період з 02.01.2020 до 24 листопада 2021 року у  ОСОБА_1   утворилась заборгованість за договором від 10.10.2018 у розмірі 128833,27 грн, з яких: 112536,81 грн - заборгованість за тілом кредиту, у тому числі 84111,32 грн - заборгованість за поточним тілом кредиту, 28425,49 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 6189,70  грн -  заборгованість  за нарахованими відсотками; 10106,76  грн - заборгованість за простроченими відсотками (а. с. 6-9).
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (статті 626, 628 ЦК України).
За змістом статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України).
Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені статтею 203 ЦК України. Так, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.
Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
У силу частини першої статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Звертаючись до суду з цим позовом, АТ КБ «ПриватБанк» посилалося на те, що уклало з ОСОБА_1 договір, за умовами якого позичальниця отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. При підписанні анкети-заяви, ОСОБА_1   підтвердила свою згоду на те, що така заява разом із «Умовами та Правилами надання банківських послуг» та «Тарифами», які викладені на офіційному сайті банка www.privatbank.ua, складає між сторонами договір про надання банківських послуг, й те, що вона  зобов`язується виконувати його умови.
ОСОБА_1 належним чином не виконувала взяті на себе зобов`язання, унаслідок чого утворилась заборгованість.
ОСОБА_1 не заперечувала наявність кредитних правовідносин з  АТ КБ «ПриватБанк», факту отримання кредитних коштів, проте заперечувала проти існування  заборгованості, про яку зазначає банк. Зазначала,  що  02.01.2020  вона  поповнила   рахунок  у розмірі  108 599,50 грн, що підтверджується  випискою  за рахунком. Вказані  кошти  фактично  позивачем не  надавались, але  були безпідставно  вказані  відповідачем в розрахунку  заборгованості.  Оскільки  матеріали справи не  містять  доказів  істотних умов укладеного  між  сторонами договору,   а витяг з Умов, які надав банк, не  містить підпису  відповідача, а тому не є доказом погодження  з ним при підписанні заяви-анкети про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку. Розрахунок  заборгованості  достовірно не  вказує  на  розмір  невиконаного  відповідачем   зобов`язання. Останній  містить  відомості про  суми погашення  за наданим кредитом  в розмірі  300 752,86 грн ( 192 153,36 грн +108 599,50 грн), а також  про  суму отриманих коштів  -246 604,32 грн, сума переплати за  кредитом становить  54 148,54 грн. За період  з 01.03.2020  по  31.07.2021  позивачем  щомісяця  погашалися  відсотки за  рахунок  кредиту і додавалися до  тіла кредиту на  загальну  суму 49 101,73 грн. Такий  порядок  погашення   заборгованості за відсотками за  кредитом   між сторонами  в письмовій формі не  погоджувався, а односторонні  дії  відповідача з погашення  відсотків за  рахунок  кредиту  і додавання  до  тіла  кредиту   не  відповідають   суті кредитних правовідносин, оскільки  відсотки є платою  за використання   кредитних коштів. 
Відповідач  заперечувала  факт   безготівкового  переказу  коштів 02.01.2020 в сумі 110 000 грн , як зазначено  в довідці про зміну  умов  кредитування  та обслуговування  кредитної картки.
Зазначала,  що  відповідно до   виписки по рахунку загальна  сума внесених відповідачем  коштів  становить  494 400,89 грн (поповнення рахунку) + 117 794,91 грн  (списання  відсотків за  використання  кредитного  ліміту) = 612 195,80 грн. При математичному підрахунку  сума витрачених коштів становить  502 045,10  грн. Різниця становить  110 150,70 грн у бік переплати. Таким чином,  фактично отримані  та використані  позичальником  кошти були повернуті  позивачу в добровільному порядку.  
Судом  встановлено,  що наданий позивачем  розрахунок заборгованості  у стовпчику 3 станом  на  02.01.2020  містить зазначення,  що  «витрати  клієнта кредитних коштів» становлять  108 599,50 грн, а  у стовпчику 30 « сума коштів,  внесена  клієнтом  на  погашення  заборгованості» зазначено -0.
В той же час,  зі  змісту виписки по  рахунку  за період  з 01.09.2018  по 07.12.2021, що надана  відповідачем, вбачається,  що  02.01.2020  з карткового рахунку   списано  108 599,50 грн, залишок після    операції - 108 599,50 грн, і в той же день  картковий рахунок  поповнено  на  108 599,50  грн, залишок по рахунку  -215,57 грн;  02.01.2020 списано відсотки за користування  кредитним лімітом  у розмірі  215, 57 грн, залишок   по рахунку  - 0 грн,  а 05.01.2020 регулярне списання   платежу  за  договором  становило  1 583,09 грн,  залишок  по рахунку:   - 110 182,59 грн. 
Ухвалюючи  рішення  про  відмову в задоволенні  позову, суд першої інстанції   виходив з того,  що  банком  не   було враховано   погашення  заборгованості  у розмірі  108599,50 грн, внаслідок  чого  утворилась  заборгованість  за  кредитним договором.
Колегія суддів  погоджується  з висновком  суду  першої  інстанції. 
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Банк, обґрунтовуючи свої вимоги про стягнення заборгованості, у тому числі її розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості, посилався на витяг з Тарифів банку та витяг з Умов та Правил надання батьківських послуг в ПриватБанку, які розміщені на сайті (https://privatbank.ua), як невід`ємні частини спірного договору.
При цьому матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей витяг з Умов та Правил розуміла відповідачка та ознайомилася і погодилася з ним, підписуючи заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку.
Крім того, роздруківка із сайту банку належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в Умови та Правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15).
У зв`язку з неодноразовою зміною Умов та Правил надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті АТ КБ «ПриватБанк» (www.privatbank.ua), кредитор міг додати до позовної заяви витяг з Умов та Правил у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.
З урахуванням викладеного, підлягають урахуванню доводи  відповідачки  про те, що матеріали справи не містять підтверджень, що саме доданий банком до позовної заяви витяг з Умов, які надав банк, остання розуміла, ознайомилася і погодилася з ним, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку.
Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19).
Таким чином,   правові підстави для  задоволення  позову в частині  стягнення  заборгованості за  процентами в розмірі  16 296,46 грн  відсутні. 
Підписання паспорта споживчого кредиту споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, адже у паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін та його змісту (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 травня 2022 року у справі № 393/126/20).  
За  змістом  статті 1049 ЦК України позикою, яка підлягає поверненню, є грошові кошти у такій самій сумі, що були передані позикодавцем позичальнику.
Позивачем не  доведено  тієї обставини,  що  02.01.2020  відповідачем  була  погашена  заборгованість в сумі 108 599,50  грн  за  рахунок   підвищення  кредитного  ліміту до 110 000 грн. 
Як вбачається  з виписки по  рахунку,  яка надана  позивачем,  підвищення  кредитного  ліміту  до  110 000  грн  відбулося 15.08.2019, а не  02.01.2020 як зазначалось  позивачем  та відображено  у довідці  про зміну  умов кредитування  та обслуговування  кредитної  картки, оформленої на  ОСОБА_1   02.01.2020   відбулося поповнення  карткового рахунку   відповідача на  суму 108  599,50  грн, після  чого  залишок  становив 215, 57 грн. 
Доводи апеляційної скарги про те, що  фактично  використаних кредитних коштів перевищують  суму  погашення кредиту   на  53 560,47 грн  є недоведеними. 
Відповідно до   наявної в матеріалах справи  виписки по рахунку,  сума внесених відповідачем  коштів  становить  494 400,89 грн (поповнення рахунку) + 117 794,91 грн  (списання  відсотків за  використання  кредитного  ліміту), сума витрачених коштів становить  502 045,10  грн. Різниця становить  110 150,70 грн у бік переплати. 
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильність ухваленого судового рішення.
Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України  суд
 
постановив:
 
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.
Рішення Голосіївського  районного суду м. Києва від 20 березня 2023 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків зазначених в пункті 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.
 
Суддя-доповідач                                                                 Г.  М. Кирилюк
 
Судді:                                                                                   І.  М. Рейнарт  
                                                            
                                                                                              Т.  І. Ящук