ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

14 травня 2024 року 	м. Дніпро	справа № 160/31447/23	
                                                                      Суддя І інстанції – Горбалінський В.В. 

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Чепурнова Д.В. (доповідач),
                               суддів:  Сафронової С.В., Коршуна А.О.,     
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Військової частини   НОМЕР_1 
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1     до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з вищевказаним позовом до суду в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не розгляду рапорту ОСОБА_1 про звільнення з військової служби, поданого 06.08.2023 року;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 розглянути рапорт ОСОБА_1 про звільнення з військової служби, поданого 06.08.2023 року.
В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 06.08.2023 року позивач подав до відповідача рапорт про звільнення, проте в вересні 2023 року в порушення норм законодавства вказаний рапорт був повернутий без реалізації та без будь-якого прийнятого рішення по суті питання, яке було поставлено в рапорті..
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2024 року позовні вимоги задоволено. 
Не погодившись з даним рішенням суду першої інстанції Військова частина   НОМЕР_1 подала на нього апеляційну скаргу в якій просить  рішення суду скасувати та прийняти нове рішення яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному  обсязі. Апеляційна скарга мотивована тим, що  судом першої інстанції  не було досліджене питання належної реєстрації вхідних документів. Так рапорт позивача не містить відмітки про його реєстрацію, а відтак відсутні підстави вважати, що рапорт був поданий на розгляд  до командування військової частини НОМЕР_1 належним чином.
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування  судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.  
Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 06.08.2023 року ОСОБА_1 звернувся до Військової частини НОМЕР_1 із рапортом про звільнення з військової служби.
Отримання Військовою частиною НОМЕР_1 рапорту ОСОБА_1 від 06.08.2023 року підтверджується рапортом командира 1 механізованого взводу ОСОБА_2 , який клопоче по суті рапорту ОСОБА_1 . 
Задовольняючи позовні вимог суд першої інстанції виходив з неналежного розгляду рапорту позивача.
Колегія суддів погоджується з таким висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.
Згідно з частинами 2, 3, 5 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
Від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом.
Відповідно до частин 1, 2, 3, 6 статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. 
Проходження військової служби здійснюється громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом. 
Громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями. 
Видами військової служби є зокрема військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період, військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.
Статтею 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» унормований початок, призупинення і закінчення проходження військової служби.  
Відповідно до частини 3 статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.
Підстави та порядок звільнення з військової служби передбачені статтею 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», а у частині 4 цієї статті наведені підстави звільнення з військової служби військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період: 1) під час дії особливого періоду (крім періоду дії воєнного стану), 2) під час воєнного стану. 
Зокрема, у підпункті «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачені підстави звільнення військовослужбовців через сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу), зокрема,  у зв`язку з необхідністю  здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю ІІ групи, яка за висновком лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду;
Згідно п.233 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затверджене указом Президента України від 10.12.2008 року №1153/2008 (далі - Положення №1153/2008 в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються:
- підстави звільнення з військової служби;
- думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю;
- районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.
При звільненні військовослужбовця з військової служби за рішенням командування військової частини відповідно до    підпункту 1    пункту 35 цього Положення рапорт на звільнення військовослужбовцем не подається. У такому разі командуванням військової частини складається аркуш бесіди з військовослужбовцем за формою, визначеною Міністерством оборони України.
Згідно п.2.1.6 Інструкції з діловодства у Збройних Силах України, у Збройних Силах України створюються такі види документів (далі – документи): наказ, директива, розпорядження, бойовий наказ, бойове розпорядження, окреме доручення (доручення), рішення, протокол, положення, постанова, інструкція, історичний формуляр, формуляр, правила, план, звіт, доповідь, донесення, доручення, акт, звуко- та відеозаписи, програма, алгоритм, рапорт, заява, телеграма, телефонограма, факсограма, службовий лист, довідка, методичні рекомендації, доповідна та пояснювальна записки, протокол, припис, посвідчення про відрядження, відпускний квиток, графік відпусток, обхідний лист та інші документи, розроблені в установленому порядку. 
Рапорт (заява) – письмове звернення військовослужбовця (працівника) до вищої посадової особи з проханням (надання відпустки, матеріальної допомоги, поліпшення житлових умов, переведення, звільнення тощо) чи пояснення особистого характеру.
Відповідно до п.241 Положення №1153/2008 військовослужбовці за наявності кількох підстав, передбачених    пунктами «б»,    «в»,    «д»    частини третьої,    підпунктами «б»,    «в»,    «г»    пункту 1,    підпунктами «а»,    «б»    пункту 2 частини четвертої,    підпунктами «а»,    «б»,    «в»,    «ґ»,    «к»    пункту 1,    підпунктами «а»,    «б»,    «в»,    «ґ»    пункту 2,    підпунктами «а»,    «б»    пункту 3 частини п`ятої,    підпунктами «а»,    «б»,    «в»    пункту 1,    підпунктами «а»,    «б»,    «г»    пункту 2,    підпунктами «а»,    «б»    пункту 3 частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», для звільнення можуть обрати за бажанням одну з них. Військовослужбовці за наявності підстав, передбачених    підпунктами «й»    або    «к»  пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», звільняються з військової служби не пізніше ніж протягом трьох місяців з дня подання рапорту на звільнення.
Накази про звільнення військовослужбовців з військової служби оголошуються командирами (начальниками) військових частин.
Відповідно до пункту 3.11.6 Інструкції з діловодства у Збройних Силах України, документи, в яких не зазначено строк виконання, повинні бути виконані не пізніше ніж за 30 календарних днів із моменту реєстрації документа у військовій частині (установи), до якої надійшов документ.
Виходячи з аналізу  вищезазначених правових норм суд першої інстанції  дійшов вірного висновку,  що рапорт, як офіційна форма звернення військовослужбовця до вищої посадової особи передбачає його опрацювання та надання відповіді по суті порушених в ньому питань.
Такий строк визначено в п.3.11.6 Інструкції з діловодства у Збройних Силах України як загальний строк для опрацювання документів, які були зареєстровані військовою частиною. 
Спірні правовідносини виникли у зв`язку з не розглядом поданого позивачем рапорту від 06.08.2023 року про звільнення його з військової служби на підставі пп. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» за сімейними обставинами, а саме у зв`язку з  необхідністю  здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю ІІ групи, яка за висновком лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду.
Матеріалами справи  підтверджено, що позивачем було подано Військовій частині НОМЕР_1 рапорт про звільнення з військової служби.
Жодного  доказу на підтвердження опрацювання та надання відповіді по суті порушених в рапорті позивача питань матеріали справи не містять.
В той же час неналежна реєстрація  вказаного рапорту, як на тому наголошує відповідач в апеляційній скарзі, свідчить лише про неналежне ведення останнім діловодства, і не може бути  підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.
В порушення наведених правових норм  рапорт позивача не був розглянутий, що є підставою для задоволення позовних вимог.
Доводи викладені в апеляційній скарзі зводяться до переоцінки висновків, зроблених судом першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції  залишити без змін. 
Керуючись п.1 ч. 1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини   НОМЕР_1 – залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2024 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня набрання законної сили.
В повному обсязі постанова складена 14 травня 2024року.
   
Головуючий - суддя                                                                      Д.В. Чепурнов 

                               суддя                                                                      С.В. Сафронова 

                               суддя                                                                      А.О. Коршун