ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
іменем України
19 червня 2024 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 751/6722/23
Головуючий у першій інстанції - Деркач О. Г.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/626/24
Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючої - судді Шитченко Н.В., 
суддів Висоцької Н.В., Онищенко О.І.,
позивач: Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,
відповідач: ОСОБА_1 ,
розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 06 грудня 2023 року у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
                                     У С Т А Н О В И В:
У серпні 2023 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі АТ КБ «ПриватБанк») звернулося з позовом до ОСОБА_2 , в якому просило стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг б/н від 29 вересня 2011 року станом на 28 травня 2023 року у розмірі 68 480,28 грн та судові витрати у розмірі 2 684 грн.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ОСОБА_2 звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав 29 вересня 2011 року анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг. Банк зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором, та в межах кредитного ліміту. Відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконав, у зв`язку з чим станом на 28 травня 2023 року утворилась заборгованість у сумі 68 480,28 грн, яка складається з: 68 480,28 грн заборгованості кредитом, 0,00 грн - заборгованості за комісією; 0,00 грн - пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором.
Заочним рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 06 грудня 2023 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 29 вересня 2011 року, станом на 28 травня 2023 року, в розмірі 68 480,28 грн, з яких:  68 480,28 грн - заборгованість за кредитом; 0,00 грн - заборгованість за комісією; 0,00 грн - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, а також судові витрати у розмірі 2 684 грн. 
Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 07 лютого 2024 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення від 06 грудня 2023 року відмовлено.
Не погодившись із заочним рішенням, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, на які послався позивач, та порушення норм процесуального права, просив скасувати заочне рішення та ухвалити нове, яким відмовити повністю у задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк».
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що на момент розгляду справи відповідач перебував за кордоном, не володів інформацією про розгляд цієї справи, що зумовило неможливість подати відзив на позовну заяву, обмежило та суттєво порушило його процесуальні права. 
Скаржник наголошує на необхідності призначення почеркознавчої експертизи у справі, оскільки підписи у документах, доданих позивачем до позову, не належать відповідачу, що відображено також у заяві відповідача про перегляд заочного рішення.
Зазначає, що додані до позовної заяви Умови та правила надання банківських послуг складено російською мовою, що суперечить ст. 14 Закону України «Про засади державної мовної політики».
У наданому відзиві на апеляційну скаргу представник АТ КБ «ПриватБанк» - адвокат Рожко С.М., не погодившись із доводами апеляційної скарги, просить залишити скаргу без задоволення.
Доводи відзиву зводяться до того, що відповідач, підписавши заяву від 29 вересня 2011 року, підтвердив укладання між сторонами договору про надання банківських послуг, який за своєю природою є змішаним договором і містить в собі, зокрема, умови договору банківського рахунку (ст. 1066 ЦК України) та кредитного договору (ст. 1054 ЦК України). Зміст договору, укладеного з ОСОБА_1 зафіксовано в декількох документах: анкеті-заяві, Умовах та правилах надання банківських послуг та Тарифах. Сторони кредитного договору на добровільних засадах визначили усі його умови, які прописано чітко і зрозуміло. Позивач указує на те, що викладення змісту Умов і правил надання банківських послуг російською мовою не суперечить ч. 3 ст. 10 Конституції України. 
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а заочне рішення суду - без змін, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Ухвалюючи заочне рішення, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим виникла заборгованість у сумі 68 480,28 грн, яка підлягає стягненню на користь позивача. Судом зазначено, що відповідач про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку, відзиву на позовну заяву та письмових пояснень не надсилав.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову, оскільки він ґрунтується на матеріалах справи та відповідає вимогам чинного законодавства.
У справі встановлено, 29 вересня 2011 року ОСОБА_1 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку (а.с. 25).
У тексті наведеної заяви зазначено, що ОСОБА_1 погоджується з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, становить між ним та банком договір про надання банківських послуг. Засвідчено, що він ознайомився і згоден з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які було надано йому для ознайомлення в письмовому вигляді. Умови та правила надання банківських послуг розміщені на офіційному сайті ПриватБанку www.privatbank.ua. Відповідач зобов`язався виконувати вимоги Умов та правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті ПриватБанку www.privatbank.ua.
До позову банком додано паспорт споживчого кредиту (а.с. 26-30), який підписано відповідачем, а також витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» (а.с. 31), витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06 березня 2010 року № СП-2010-256 (а.с. 32-55), які підпису відповідача не містять.
З довідки АТ КБ «ПриватБанк», скерованої до суду першої інстанції, вбачається, що ОСОБА_2 на підставі підписаного кредитного договору б/н надано наступні кредитні картки: № НОМЕР_1 (дата відкриття 24 грудня 2015 року з терміном дії до травня 2018 року, карта «Універсальна GOLD»); № НОМЕР_2 (дата відкриття 28 лютого 2018 року з терміном дії до вересня 2020 року, карта «Універсальна GOLD»); № НОМЕР_3 (дата відкриття 30 вересня 2020 року з терміном дії до червня 2023 року, карта «Універсальна GOLD») (а.с. 23).
Іншою довідкою АТ КБ «ПриватБанк» про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ОСОБА_3 (договір б/н), указано, що старт карткового рахунку відбувся 24 грудня 2015 року, а 30 грудня 2015 року встановлено кредитний ліміт у розмірі 5 000 грн. У подальшому періодично відбувалось коригування кредитного ліміту, а саме: 26 січня 2016 року збільшення ліміту до 8 000 грн, 02 жовтня 2018 року збільшення ліміту до 50 000 грн, 03 жовтня 2018 року зменшення ліміту до 8 000 грн, 27 грудня 2018 року збільшення ліміту до 51 500 грн, 15 жовтня 2021 року збільшення ліміту до 75 000 грн, 26 грудня 2022 року зменшено ліміт до 0,00 грн (а.с. 24).
Випискою за договором № б/н за період з 24 грудня 2015 року по 30 травня 2023 року підтверджується факт користування позичальником кредитними коштами та часткового погашення кредитної заборгованості (а.с. 66-137).
Відповідно до наданого банком розрахунку заборгованості за договором б/н від 29 вересня 2011 року заборгованість ОСОБА_2 станом на 28 травня 2023 року складає 68 480,28 грн, зокрема: заборгованість за тілом кредиту 68 480,28 (а.с. 16-22).
Згідно зі ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.
Згідно із ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Проаналізувавши наведені норми та обставини справи апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, вирішуючи спір, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості, виходячи з наступного.
Матеріалами справи підтверджено, що 29 вересня 2011 року ОСОБА_1 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг «Приватбанку». 
Відповідач отримав 24 грудня 2015 року кредитну картку № № НОМЕР_1   зі строком дії до 05/18 року, яка в подальшому неодноразово перевипускалась на нові картки з новим строком дії, остання з яких № НОМЕР_3 має строк дії до 06/23 року. Старт карткового рахунку відбувся 24 грудня 2015 року із встановленням 30 грудня 2015 року кредитного ліміту у розмірі 5 000 грн, який у подальшому змінювався і станом на 20 грудня 2022 року становив 75 000 грн.
Як свідчить виписка про рух коштів за договором ОСОБА_1 за період з 24 грудня 2015 року по 30 травня 2023 року (а.с. 66-137), позичальником у цей період проводилось зняття готівкових коштів та часткове погашення заборгованості за кредитним договором, оплата за придбаний товар та інші платежі, що, на думку апеляційного суду, свідчить про підтвердження факту отримання відповідачем кредитних коштів та користування ними. Указана виписка підтверджує несвоєчасне погашення кредиту позичальником і наявність заборгованості за тілом кредиту, яка станом на 28 травня 2023 року становить 68 480,28 грн.
Доказами, що підтверджують наявність заборгованості та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положеннями закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.
Відповідно до п. 5 Положення про організацію оперативної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління НБУ від 18 червня 2003 року № 254, п. 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління НБУ від 04 липня 2018 року № 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.
Таким чином, надана позивачем виписка по картковому рахунку ОСОБА_1 є належним доказом наявної заборгованості відповідача за тілом кредиту у сумі 68 480,28 грн. 
Оскаржуючи заочне рішення, та в апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилається на те, що його належним чином не повідомлено про розгляд справи, що позбавило права на подання відзиву на позовну заяву.
За приписами п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції, якщо справу розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час та місце судового засідання суду, якщо такий учасник обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.
Розгляд справи за відсутності учасника процесу, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Матеріали справи свідчать, що ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 22 вересня 2023 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Визначено розглядати справу без виклику (повідомлення) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше (а.с. 143).
За інформацією Управління адміністративних послуг, ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 142).
Копію ухвали суду від 22 вересня 2023 року разом із копією позовної заяви з додатками надіслано за наведеним зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_1 , але поштове відправлення повернулося на адресу суду з відміткою відділення поштового зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 145, 148 ).
Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 06 грудня 2023 року вирішено проводити заочний розгляд цієї справи (а.с. 149).
Відповідач, звернувшись із заявою про перегляд заочного рішення та апеляційною скаргою, зазначив адресу для листування: АДРЕСА_1 , що є аналогічною тій, яку зазначило у позовній заяві АТ КБ «ПриватБанк», і на яку судом першої інстанції здійснювалося направлення судової кореспонденції.
Отже, суд виконав обов`язок про направлення копії ухвали про відкриття провадження разом із копією позовної заяви з додатками на адресу відповідача, яка є його зареєстрованим місцем проживання.
Згідно з ч. 6 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - разом з копіями відповідних документів, надсилається до електронного кабінету відповідного учасника справи, а в разі його відсутності разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення або кур`єром за адресою, зазначеною стороною або іншим учасником справи. Днем вручення судової повістки є, в тому числі, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку або відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси (п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України).
Таким чином, з огляду на наведені процесуальні норми, копія ухвали про відкриття провадження разом з копією позовної заяви з додатками вважаються врученими відповідачу у належний спосіб.
Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Зі змісту ухвали про відкриття провадження вбачається, що судові засідання не призначались, судовий розгляд проведено за наявними у справі матеріалами, відтак судові повістки на адресу відповідача не направлялися і підстави для застосування положень ч. 3 ст. 376 ЦПК України відсутні.
Згідно із ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
З огляду на те, що відповідач повідомлявся про перебування у провадженні цієї справи на поштову адресу за зареєстрованим місцем проживанням, однак у встановлений строк відзив на позовну заяву та письмових пояснень не надіслав, суд першої інстанції обґрунтовано ухвалив заочне рішення в порядку ст. 280 ЦПК України.
Відповідач скористався правом перегляду заочного рішення суду, проте істотних доказів на обґрунтування заперечень проти заявлених банком вимог не надав, що стало підставою для ухвалення судового рішення про відмову у задоволенні наведеної заяви ОСОБА_1 .  
Оскаржуючи заочне рішення ОСОБА_2 в апеляційній скарзі просив призначити судову почеркознавчу експертизу, проведення якої доручити Київському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України, поставивши на вирішення експерта наступне питання: «Чи виконано підписи від імені ОСОБА_1 чи іншою особою у заяві б/н від 29 вересня 2011 року?».
Вирішуючи заявлене клопотання, колегія суддів враховує, що, банк, звернувшись із цим позов, просив стягнути з відповідача наявну заборгованість за тілом кредиту, тобто суму, яку фактично отримав в борг позичальник.
З виписки за договором за період з 24 грудня 2015 року по 30 травня 2023 року та розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач у зазначений період постійно користувався коштами, здійснював зняття готівкових коштів, сплачував покупки та інші платежі, а також постійно сплачував заборгованість за отриманими кредитними коштами. Так, 17 травня 2023 року клієнтом було внесено 1 000 грн на погашення заборгованості, після чого залишок заборгованості за тілом кредиту склав 68 480,28 грн.
Ураховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуто, а також вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.
Зважаючи на те, що ОСОБА_1 після отримання кредитної картки використовував її, сплачуючи покупки та інші платежі, а банк просить повернути суму коштів, яку фактично отримав у борг позичальник, наявність в матеріалах справи відтворення його останнього підпису за допомогою електронного копіювання внаслідок отримання відповідачем 28 лютого 2017 року кредитної картки, підписання ним паспорту споживчого кредитування за допомогою ОТП пароля, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи. Відсутні підстави для оцінки аргументів ОСОБА_1 про неукладеність кредитного договору, зважаючи на те, що у разі виконання договору обома сторонами (зокрема, надання кредитних коштів кредитодавцем та користування ними позичальником), то кваліфікація договору як неукладеного виключається, такий кредитний договір вважається укладеним та може бути оспорюваним (за відсутності законодавчих застережень про інше).
Аргументи апеляційної скарги про те, що витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, доданий позивачем до позову, складено російською мовою, не має правового значення для вирішення цього спору. Наданий позивачем витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку не містить підпису відповідача, а отже, його не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 29 вересня 2011 року шляхом підписання анкети-заяви. 
За таких обставин, суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за тілом кредиту у сумі 68 480,28 грн і доводи апеляційної скарги цих висновків суду не спростовують.
Отже, заочне рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстави для його скасування відсутні.
Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, -
                                
                                  П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а заочне рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 06 грудня 2023 року - без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуюча:                                                                     Н.В. Шитченко

Судді:                                                                              Н.В. Висоцька

                                                                                         О.І. Онищенко