ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2024 року	Львів	Справа № 344/2243/24 пров. № А/857/8522/24	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
судді-доповідача:                                                  Гінди О.М.,
суддів:                                                                      Гудима Л.Я., Матковської З.М.,
за участю секретаря судових засідань –                     Нора А.Т.,
розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 19 березня 2024 року (головуючий суддя: Пастернак І.А., місце ухвалення - м. Львів, дата складення повного тексту судового рішення – 20.03.2024) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, –

встановив:

ОСОБА_1 , 07.02.2024 звернувся до суду з позовом, в якому, просив скасувати постанову серії ЕНА № 1051549 від 02.12.2023 в справі про адміністративне правопорушення та закрити провадження.
Обґрунтовує позов тим, що постановою інспектора лейтенанта поліції Бедрія Романа Петровича серія ЕНА № 1051549 від 02.12.2023, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності і накладено стягнення у вигляді штрафу 510 грн. Не погоджуючись з постановою, зазначив, що в його діях жодних порушень не було, він рухався з допустимою швидкістю в межах ПДР України. Розглянувши матеріали без доказів та без з`ясування всіх обставин справи, інспектор значно відступив від принципів повноти та об`єктивності. В постанові серія ЕНА № 1051549 від 02.12.2023 зазначено про проїзд перехрестя на заборонений червоний сигнал світлофора чим порушено п. 8 7.3 е. ПДР. Однак, відповідно до наданих пояснень він, не переїхав перехрестя, а зупинив транспортний засіб за стоп лінією, враховуючи погодні умови та припаркований службовий автобус Національної гвардії з ввімкненими проблисковими маячками. 
Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 19 березня 2024 року у задоволенні позову відмовлено.
Із цим рішенням суду першої інстанції не погодився позивач та оскаржив в апеляційному порядку. Вважає його необґрунтованим, таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати рішення та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити.
Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, позивач покликається на аналогічні підстави викладені в позовній заяві.
Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не прибули, хоча належним чином були повідомлені про його дату, час та місце.
У відповідності до ч. 3 ст. 268 і ч. 4 ст. 229 КАС України неприбуття сторін не перешкоджає апеляційному розгляду справи і такий проведено у їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких мотивів.
Судом першої інстанції встановлено, що згідно оскаржуваної постанови від 02 грудня 2023 року, о 01 год 05 хвилин в м. Івано-Франківськ, вул. Незалежності, 189, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Chevrolet Orlando державний номерний знак НОМЕР_1 , проїхав перехрестя на заборонений червоний сигнал світлофора, чим порушив п. 8.7.3 «е» ПДР України.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що з дослідженого у судовому засіданні відеозапису, долученого до відзиву, вбачається, що транспортний засіб Chevrolet Orlando державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 перетнув стоп-лінію не на жовтий сигнал світлофора, а на заборонений червоний сигнал світлофора та зупинив транспортний засіб за пішохідним переходом. 
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до приписів статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил випуску у плавання малих, спортивних суден і водних мотоциклів, правил судноплавства на морських і внутрішніх водних шляхах, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 89, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина четверта статті 116-2, стаття 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п`ята, шоста, восьма, десята і одинадцята статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1, 125, частини перша, друга і четверта статті 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128-129, частина перша статті 132-1, частини перша і п`ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев`ята, десята і одинадцята статті 133-1, стаття 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, частини шоста, сьома і восьма статті 152-1, статті 161, 164-4, стаття 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статті 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 192, 194, 195).
Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно п. п. «е» п. 8.7.3. е Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі ПДР України), сигнали світлофора мають такі значення, зокрема, червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух.
Частиною 2 ст. 122 КУпАП, передбачено, що за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, встановлено відповідальність у вигляді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що до матеріалів справи додано диск (а. с. 24) з відеозаписами, які в розумінні ст. 251 КУпАП є належним доказом по цій справі.
Так, на цьому диску міститься відеозапис, згідно якого транспортний засіб Chevrolet Orlando, державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 здійснив проїзд перехрестя на червоний сигнал світлофора, що є достатнім доказом вчинення адміністративного правопорушення позивачем. 
Щодо покликання позивача, що він не здійснив проїзд перехрестя на червоний сигнал світлофора, а зупинив транспортний засіб за стоп лінією, враховуючи погодні умови та припаркований службовий автобус Національної гвардії України з ввімкненими проблисковими маячками, які засліпили його і погіршили видимість, то суд апеляційної інстанції вважає такі безпідставними. Оскільки, відповідно до п. 2.3 ПДР України, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну.
Отже, за встановлених обставин, у контексті наведених вимог законодавства, яким врегульовані спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що враховуючи погодні умови та припаркований службовий автомобіль з увімкненими проблисковими маячками, позивач зобов`язаний був вчинити дії для забезпечення належного реагування на дорожню обстановку, а не здійснювати проїзд на червоний сигнал світлофора.
Разом з тим, суд апеляційної інстанції, вважає за необхідне звернути увагу, що ОСОБА_1 після вчинення адміністративного правопорушення проходив огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», який показав перевищення у 8 раз допустиму норму алкоголю в організмі позивача, що безумовно свідчить про зниження готовності водія до дій, які пов`язані з належним реагуванням на неочікувані зміни дорожньої обстановки.
Отже, аналіз фактичних обставин справи, установлених під час її розгляду, у їх взаємному зв`язку та сукупності мотивів, покладених в основу постанови серії ЕНА № 1051549 від 02.12.2023, надає суду апеляційної інстанції підстави для висновку про доведеність у спірних правовідносинах належними та допустимими доказами вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч. 2 ст. 122 КУпАП.
Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що правові підстави для скасування оскаржуваної постанови серії ЕНА № 1051549 від 02.12.2023 відсутні.
Таким чином, апеляційна скарга ОСОБА_1 не спростовує правильність доводів, яким мотивовано судове рішення, зводиться по суті до переоцінки проаналізованих судом доказів та не дає підстав вважати висновки суду першої інстанції помилковими.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального права, тому відповідно до ст. 316 КАС України, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, рішення суду без змін. 
Згідно приписів ст. 139 КАС України підстав для стягнення судових витрат не має.
Керуючись ст. ст. 268, 316, 321, 322, 325, 328, КАС України, суд –

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 19 березня 2024 року у справі № 344/2243/24 – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає. 

Головуючий суддя	 	О. М. Гінда 	
судді	 	Л. Я. Гудим 	
 	 	З. М. Матковська  	
Повне судове рішення складено  10.06.24