ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

05 червня 2024 року 	м.Дніпро	справа № 160/29633/23	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого - судді  Баранник Н.П.,
суддів:  Малиш Н.І., Щербака А.А.,   
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 грудня 2023 року                               у справі № 160/29633/23 (суддя Ніколайчук С.В., справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження, в порядку письмового провадження) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання дій неправомірними, скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом, в якому просив:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі відповідач-1) щодо відмови у поновленні пенсії ОСОБА_1 , викладену в листах № 16872-14292/П-01/8-0400/22 від 10.06.2022,                   №49645-40003/П-01/8-0400/23 від 10.10.2023;
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (далі відповідач-2) № 046550005473 від 04.05.2022 року про відмову поновленні пенсії ОСОБА_1 ;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області поновити ОСОБА_1 виплату пенсії з 10.05.2023 року.
В обґрунтування позовної заяви позивач зазначив, що він є учасником ліквідації аварії на ЧАЕС та отримував пенсію за віком. В подальшому, за сімейними обставинами у 2020 році  перебував на території Російської Федерації та перевів виплату пенсії. У вересні 2021 року він повернувся на територію України та продовжував отримувати пенсію, призначену Російською Федерацією. З початком військових дій позивач мав намір отримувати пенсію в Україні, а тому 29.04.2022 року звернувся до органів Пенсійного фонду України за поновленням виплати пенсії. Рішенням від 04.05.2022 року йому відмовлено у поновленні пенсії через відсутність пенсійної справи та документів органів пенсійної забезпечення Російської федерації щодо отримання  пенсії та строків її виплати, з чим позивач не погоджується, що і стало підставою для звернення до суду з цим позовом.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 грудня 2023 року адміністративний позов задоволено частково. Так, судом:
- визнано протиправним та скасоване рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області № 046550005473 від 04.05.2022 року про відмову у поновленні пенсії ОСОБА_1 ;
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області  поновити ОСОБА_1 виплату пенсію за віком з моменту першочергового звернення з 29.04.2022 року.
У задоволенні решти позовних вимог суд відмовив.
Із рішенням суду не погодився відповідач-2 - Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, ним була подана апеляційна скарга. В скарзі, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення судом процесуальних норм, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для правильного вирішення спору, відповідач-2 просить рішення суду в частині задоволених позовних вимог скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що питання пенсійного забезпечення громадян, які переїжджають в Україну на постійне місце проживання з держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав (далі - СНД), у тому числі з російської федерації, було врегульовано Угодою про гарантії прав громадян держав-учасниць СНД у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 (далі - Угода), зокрема,  згідно із пунктом 4.12. розділу IV Порядку № 22-1 при переїзді пенсіонера на постійне або тимчасове проживання до іншої адміністративно-територіальної одиниці орган, що призначає пенсію, не пізніше трьох робочих днів з дня одержання заяви про переведення виплати пенсії за новим місцем проживання надсилає запит про витребування пенсійної справи до органу, що призначає пенсію, за попереднім місцем проживання (реєстрації, фактичного проживання) пенсіонера. Пенсійна справа не пізніше п`яти робочих днів з дня одержання запиту пересилається (електронна пенсійна справа передається) органу, що призначає пенсію, за новим місцем проживання (реєстрації, фактичного проживання).
Відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року N° 64/2022 “Про введення воєнного стану в Україні” у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану", в Україні введено воєнний стан. Відповідно, до набрання чинності законом щодо врегулювання відносин за участю осіб, пов`язаних з державою-агресором, листування з російською федерацією зупинено, що унеможливлює отримання документального підтвердження факту припинення виплати позивачу пенсії в російській федерації. Таким чином, за відсутності документа про строки виплати пенсії за попереднім місцем проживання, пенсійної справи та за умов воєнного стану, при розгляді заяви позивача відповідач-2 діяв в межах своїх повноважень та у відповідності до вимог діючого законодавства, а тому підстав для задоволення позовних вимог у суду не було.
Позивач подав письмовий відзив на апеляційну скаргу відповідача-2. У відзиві зазначає, що погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає рішення у справі законним і обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги відповідача-2 безпідставними. Просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.
При цьому, позивач рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні частини його позовних вимог не оскаржує.
Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст.311 КАС України.
Колегія суддів, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується паспортом НОМЕР_1 (а.с. 11-13).
29.04.2022 позивач звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про поновлення виплати його пенсії.
Засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визнано структурний підрозділ органу, що призначає пенсію - відділ призначення пенсій управління пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, який уповноважений розглянути подану заяву ОСОБА_1 .
Розглянувши заяву та додані до неї документи, відділом призначення пенсій управління пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області 04.05.2022 прийнято рішення про відмову в призначенні (поновленні) пенсії за                      № 046550005473, у зв`язку з відсутністю пенсійної справи та документів органів пенсійного забезпечення російської федерації щодо отримання пенсії та строків її виплати.
ОСОБА_1 звертався 09.06.2022 на вебпортал Пенсійного фонду України з питань переведення пенсії з російської федерації.
Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області листом від 10.06.2022 за № 16872-14292/П-01/8-0400/22 повідомило, що у разі надання позивачем паперової пенсійної справи та довідки-атестата про припинення виплати пенсії на території російської федерації буде розглянуто питання щодо продовження виплати пенсії за нормами пенсійного забезпечення України.
13.09.2023 позивач повторно звернувся на вебпортал Пенсійного фонду України з аналогічного питання.
Листом від 10.10.2023 за №49645-40003/П-01/8-0400/23 позивача повідомлено, що відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 “Про введення воєнного стану в Україні” у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану", в Україні введено воєнний стан. До набрання чинності законом щодо врегулювання відносин за участю осіб, пов`язаних з державою-агресором, листування з Російською Федерацією зупинено. За умови надання паперової пенсійної справи та довідки-атестата про припинення виплати пенсії на території Російської Федерації буде розглянуто питання продовження виплати пенсії за нормами пенсійного забезпечення України.
Вважаючи відмову у поновленні його пенсії за віком протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, яким частково задоволено позовні вимоги позивача, з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 22 Конституції України, права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.
Європейська соціальна хартія визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист. Так, ратифікувавши Хартію, Україна взяла на себе міжнародне зобов`язання запроваджувати усіма відповідними засобами досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися права та принципи, що закріплені у частині І Хартії.
Отже, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист, є її конституційним правом, яке гарантується міжнародними зобов`язаннями України.
Відповідно до ч.1 ст. 85 Закону України “Про пенсійне забезпечення” пенсії виплачуються без урахування одержуваного заробітку (прибутку) за місцем проживання пенсіонера, незалежно від реєстрації місця проживання.
Згідно ст. 5 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” від 9 липня 2003 року № 1058-VI, цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.
Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону № 1058-VI якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.
Статтею 7 Угоди від 14 січня 1993 року між Урядом України і Урядом Російської Федерації про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн, передбачено, що питання пенсійного забезпечення регулюються Угодою про гарантії прав громадян держав-учасниць співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року та двосторонніми угодами в цій галузі.
Статтею 1 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року визначено, що пенсійне забезпечення громадян держав - учасників Угоди та членів їх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.
Відповідно до положень статті 3 цієї Угоди всі витрати, пов`язані зі здійсненням пенсійного забезпечення за даною Угодою, несе держава, яка надає забезпечення. Взаємні розрахунки не здійснюються, якщо інше не передбачено двосторонніми угодами. Угода поширюється на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені чи будуть встановлені законодавством держав - учасників Угоди.
За змістом пункту 1 статті 6 Угоди від 13 березня 1992 року, призначення пенсій громадянам держав - учасників Угоди здійснюється за місцем проживання.
Відповідно до ст.7 Угоди при переселенні пенсіонера в межах держав - учасників Угоди виплата пенсії за попереднім місцем проживання припиняється, якщо пенсія того ж виду передбачена законодавством держави за новим місцем проживання пенсіонера. Розмір пенсії переглядається у відповідності до законодавства держави - учасника Угоди за новим місцем проживання з дотриманням умов, передбачених пунктом 3 статті 6 цієї Угоди.
Статтею 8 Угоди передбачено, що органи, які здійснюють пенсійне забезпечення в державах - учасниках Угоди, співпрацюють одне з одним в порядку, визначеному за угодою між їх центральними органами.
Таким чином, особа не має права на одночасне отримання пенсії в декількох державах. У той же час, аналіз приписів чинного пенсійного законодавства України та Угоди від 13 березня 1992 року “Про гарантії прав громадян держав - учасників СНД в галузі пенсійного забезпечення” свідчить про відсутність вимог щодо документального підтвердження припинення виплати пенсії за попереднім місцем проживання, як умови для призначення/поновлення виплати пенсії за новим місцем проживання пенсіонера.
Частиною 1 статті 49 Закону № 1058-VI передбачені випадки, коли виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється, а саме:
1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості;
2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України;
3) у разі смерті пенсіонера;
4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд;
5) в інших випадках, передбачених законом.
Поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону (ч.2 ст.49 цього Закону).
Відповідно до абз.1, 3 п.1.8 Інструкції про порядок переказування пенсій громадянам, які виїхали на постійне місце проживання за кордон, та виплати пенсій пенсіонерам іноземних держав, які проживають в Україні, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України від 23.04.1999 № 4-5, виплата пенсій пенсіонерам, які виїхали на постійне місце проживання до держав, що підписали Угоду про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року (далі Угода), здійснюється на умовах та в порядку, визначених Угодою, управліннями Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також у містах та районах (далі управління Фонду).
Пенсії виплачуються на підставі повідомлення відповідного органу з питань пенсійного забезпечення держави за новим місцем проживання особи на умовах та в порядку, передбачених Угодою.
Таким чином, право пенсіонера на отримання пенсії не залежить від можливості пенсійного органу підтвердити припинення виплати пенсії останньому за попереднім місцем проживання.
На підставні Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022, яким введено на території України воєнний стан, у зв`язку військовою агресією російської федерації проти України, починаючи з 24.02.2022, листування із російською федерацією зупинено, що підтверджується офіційним повідомленням АТ “Укрпошта” на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет.
Зазначене унеможливлює отримання пенсійним органом документального підтвердження припинення виплати пенсії позивачу на невизначений час.
Проте, як вірно вказав суд першої інстанції, покладений в основу рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 04.05.2022 року                              № 046550005473 факт того, що в матеріалах справи відсутня інформація про припинення виплати позивачу пенсії на території російської федерації, не є законодавчо встановленою підставою для відмови у призначенні, поновленні виплати пенсії за новим місцем проживання пенсіонера.
В матеріалах справи наявний лист від 25.09.2023року № 20-07/12323л Фонду пенсійного і соціального страхування російської федерації, в якому зазначено, що з 01.06.2023 року виплата страхової пенсії призупинена у зв`язку з припиненням терміну дії посвідки на проживання (а.с.21-22).
Щодо доводів відповідача-2, що оскільки на дату звернення позивача із заявою про призначення пенсії його паперова пенсійна справа до органів ПФУ України не надходила, у пенсійного органу відсутні підстави взяття на облік пенсіонера для виплати пенсії за новим місцем проживання.
Відповідно до п.2.8 вказаного Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 поновлення виплати пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюються за документами, що є в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на дату призначення пенсії.
Відповідно до п.4.8 Порядку № 22-1 заява, відомості з відповідних інформаційних систем, скановані копії документів, на підставі яких призначено (перераховано) пенсію та проводиться її виплата; інша інформація, з урахуванням якої визначаються розмір призначеної пенсії та розмір пенсії до виплати, обробляються в складі електронної пенсійної справи, що формується та ведеться відповідно до вимог Законів України “Про електронні документи та електронний документообіг”, “Про електронні довірчі послуги” та “Про захист персональних даних”. Електронна пенсійна справа зберігається на базі централізованих інформаційних технологій.
Документи, що надійшли у паперовій формі, обробляються, реєструються та зберігаються в органі, що призначає пенсію, за правилами, встановленими постановою Кабінету Міністрів України від 17 січня 2018 року № 55 “Деякі питання документування управлінської діяльності”.
Суд встановив, що при зверненні до Пенсійного органу з заявою про поновлення виплати пенсії позивач надав документи на підтвердження наявності його страхового стажу на території України.
Отже, наведені відповідачем-2 обставини не є перешкодою для виконання відповідним органом Пенсійного фонду покладеного на нього обов`язку.
Відсутність паперової пенсійної справи не є підставою для відмови у поновленні виплати пенсії, оскільки позивач не може нести негативних наслідків за встановлених об`єктивних обставин, що від нього не залежать.
Сама умова витребування пенсійної справи від уповноважених органів російської федерації встановлює для громадян України не передбачену законами України вимогу для отримання пенсії, а враховуючи розірвання дипломатичних відносин з російською федерацією, звернення органів ПФ України до компетентних органів російської федерації для витребування пенсійної справи є неможливим, що взагалі позбавляє таких осіб можливості отримувати пенсію, що, в свою чергу, порушує їх гарантоване Конституцією України право власності та право на соціальний захист.
Оскільки вже двічі за результатами розгляду поданих позивачем заяв та доданих документів відповідачами відмовлялося у поновленні йому пенсії за віком, суд обгрунтовано обрав спосіб захисту порушеного права позивача шляхом зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області поновити позивачеві виплату пенсію за віком з моменту першочергового звернення (29.04.2022 року), оскільки це буде свідчити про дотримання судом гарантій того, що спір між сторонами буде остаточно вирішений і вказаний спосіб захисту порушеного права не можливо визнати втручанням у дискреційні повноваження відповідача.
Колегією суддів встановлено, що судом першої інстанції рішення в оскарженій відповідачем-2 частині ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи, викладені в апеляційній скарзі,  висновків суду першої інстанції не спростовують. Підстав для скасування оскарженого рішення у справі не вбачається, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Розподіл судових витрат відповідно до ст. 139 КАС України не здійснюється.
Керуючись ст.311, п.1 ч.1 ст.315, ч.1 ст.316, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 грудня           2023 року у справі № 160/29633/23 - залишити без змін.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий - суддя                                                                      Н.П. Баранник 

                               суддя                                                                      Н.І. Малиш 

                               суддя                                                                      А.А. Щербак