Справа № 127/38279/23
Провадження № 22-ц/801/972/2024
Категорія: 36
Головуючий у суді 1-ї інстанції Медяна Ю. В.
Доповідач:Сопрун В. В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2024 року	Справа № 127/38279/23	м. Вінниця	

       Вінницький апеляційний суд в складі:
головуючого Сопруна В.В.,
суддів Матківської М.В., Стадника І.М., 
       розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу №127/38279/23 за позовом Комунального підприємства Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з теплопостачання, 
за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 27 лютого 2024 року, яке ухвалила суддя Медяна Ю.В. у Вінницькому міському суді Вінницької області, повний текст складено 01 березня 2024 року, 

в с т а н о в и в :

В грудні 2023 року КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» звернулося в суд з позовом до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з теплопостачання, мотивуючи позовні вимоги тим, що позивач є організацією, що надає населенню послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання.
Помешкання за адресою: АДРЕСА_1 , де зареєстрована відповідач, забезпечується послугами з постачання теплової енергії та гарячої води, що надаються позивачем. 
До 01 листопада 2021 року діяв договір приєднання про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води. З 01 листопада 2021 року діють типові індивідуальні договори про приєднання на послуги з постачання теплової енергії та гарячої води, і вважається, що вони укладені між КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» та кожним споживачем.
Таким чином, між позивачем та відповідачем укладено типовий індивідуальний договір про надання послуг з постачання теплової енергії та типовий індивідуальний договір про надання послуг з постачання гарячої води.
Відповідач за період з 01 червня 2021 року по 30 червня 2023 року включно заборгувала позивачу за спожиті послуги з постачання теплової енергії та гарячої води 17692,38 грн, на які позивач відповідно до ст.625 ЦК України нарахував 80,94 грн – суму втрат від інфляції та 22,65 грн – 3% річних від простроченої суми заборгованості.
Заборгованість в добровільному порядку не погашає, за комунальні послуги належним чином не сплачує, а тому позивач просив стягнути з відповідача вказану заборгованість.
Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 27 лютого 2024 року позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» заборгованість за спожиті послуги з постачання теплової енергії та гарячої води у сумі 17795,97 грн, з яких: 17692,38 грн – сума заборгованості за спожиті послуги з постачання теплової енергії та гарячої води за період з 01 червня 2021 року по 30 червня 2023 року включно; 80,94 грн – сума втрат від інфляції та 22,65 грн – 3% річних від простроченої суми заборгованості за період з липня 2021 року по січень 2022 року. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» 2684 грн судового збору.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, оскільки вважає його незаконним та необґрунтованим, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, без належного дослідження доказів у справі. Таким чином, просила рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволені позовних вимог в повному обсязі.
Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідач отримувала послуги з теплопостачання та гарячого водопостачання, однак надані послуги були неналежної якості. Отже, вважає, що позивачем не доведено наявність заборгованості з теплопостачання та гарячого водопостачання у відповідача, а тому позовні вимоги є недоведеними. 

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 10 квітня 2024 року розгляд справи в апеляційній інстанції призначено без повідомлення учасників справи згідно ч.1 ст.369 ЦПК України.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Згідно ч.1-3, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.  Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.  Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 264 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
Зазначеним вимогам судове рішення відповідає.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач належним чином зобов`язання по оплаті послуг з теплопостачання не виконує, тому заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки відповідачем не доведено надання позивачем послуг з постачання теплової енергії та гарячої води неналежної якості.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідно до витягу з реєстру особових рахунків житлового фонду м. Вінниця, особовий рахунок № НОМЕР_1 відкрито на ім`я ОСОБА_1 , яка є власником квартири АДРЕСА_2 .

Зазначена квартира забезпечується послугами централізованого теплопостачання, що надаються КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго», що підтверджується оборотною відомістю по особовому рахунку № НОМЕР_1 . 

Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи №84221 від 15 грудня 2023 року, виданої Департаментом адміністративних послуг Вінницької міської ради, ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . 

Відповідно до розрахунку суми заборгованості за спожиті послуги з централізованого теплопостачання з врахуванням 3% річних від суми заборгованості, суми втрат від інфляції по особовому рахунку НОМЕР_1 , по приміщенню за адресою: АДРЕСА_1 , з 01 червня 2021 року по 30 червня 2023 року включно, заборгованість складає 17795,97 грн, з яких: 17692,38 грн – сума заборгованості за спожиті послуги з постачання теплової енергії та гарячої води за період з 01 червня 2021 року по 30 червня 2023 року включно; 80,94 грн – сума втрат від інфляції та 22,65 грн – 3% річних від простроченої суми заборгованості за період з липня 2021 року по січень 2022 року.

Згідно з відповіддю Виконавчого комітету Вінницької міської ради №01/00/011/4381 від 19 січня 2024 року, щодо неналежного надання послуг з постачання теплової енергії та гарячої води КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» в період 2021 року по 2023 рік у базі даних електронного документообігу ВМР – не зафіксовано. ОСОБА_1 телефонувала до відділу оперативного реагування «Цілодобова варта» Вінницької міської ради 13 січня 2024 року щодо низької температури у кв. АДРЕСА_2 . 13.01.2024 КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» надано інформацію про те, що опалення у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_3 здійснюється відповідно до температурного графіку. 14 січня 2024 року ПП «Бокуд» призначено обстеження системи опалення житлового будинку за адресою: АДРЕСА_3 на 15 січня 2024 року. Додатково повідомлено, що дзвінки стосовно опалення та гарячого водопостачання від гр. ОСОБА_1 також надходили 12 жовтня 2021 року, 29 листопада 2022 року, 08 березня 2022 року, 09 березня 2022 року, 14 березня 2022 року та 23 лютого 2022 року. 

КП ВМР «ВМТЕ» є організацією, що надає населенню послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, відповідно до умов визначених Правилами надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 вересня 2019 року № 830 зі змінами, Правилами надання послуги з постачання гарячої води, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 грудня 2019 року № 1182 зі змінами.

Згідно зі ст. 1 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Відповідно до ст. 5 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать: 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Положеннями пункту 1 частини першої статті 7 цього Закону передбачено, що споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору про надання житлово-комунальних послуг.

Такому праву прямо відповідає передбачений пунктом 5 частини другої статті 7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно з частиною третьою статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Відповідно до ст. 19 ЗУ «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону відповідачі як споживачі зобов`язані оплатити спожиті житлово-комунальні послуги.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань. У відповідності до положень ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином і в установлений строк, згідно ст. 525 цього Кодексу, одностороння відмова від зобов`язання не допускається.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

Відповідно до п. 1 Договору приєднання про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води виконавець зобов`язується надавати споживачеві власнику (наймачу) квартири та членам його сім`ї, а також іншим особам, які фактично проживають у квартирі за відповідною адресою послуги з опалення та гарячого водопостачання, а споживач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки та на умовах, що передбачені цим договором.

У пункті 3.4 зазначеного Договору сторони погодили, що всі платежі за послуги з теплопостачання, що вносяться споживачем на поточний рахунок виконавця, погашають заборгованість попереднього періоду, при її наявності, незалежно від призначення платежу, вказаного у платіжному документі.

КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» своєчасно та у належній якості надає послуги з централізованого теплопостачання за адресою АДРЕСА_1 , протилежного відповідач не довела.

Надані позивачем оборотні відомості та розрахунок заборгованості суд визнає належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами на підтвердження існування у відповідача заборгованості за послуги теплопостачання в розмірі зазначеному в даному розрахунку.

Відповідачем не було надано доказів на спростування наявної заборгованості по сплаті комунальних послуг, власного розрахунку наявної заборгованості або ж доказів на погашення заборгованості, яка утворилася у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань з оплати наданих житлово-комунальних послуг.

У матеріалах справи відсутні докази про не надання послуг постачання теплової енергії відповідачу.

Відтак доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав вважати, що судом допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення спору.

Підстав для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає, оскільки ці доводи правильності зробленого судом першої інстанції висновку не спростовують.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, 

постановив:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 27 лютого 2024 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено 30 квітня 2024 року.

Головуючий                                  Сопрун В.В.

Судді                                          Матківська М.В.

                                                               Стадник І.М.