УХВАЛА
 
06 травня 2024 року
м. Київ
 
справа № 242/3831/19
провадження № 61-5116ск24
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Осіяна О. М. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Сакари Н. Ю., 
 
розглянув заяву представника приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Резнікова Олександра Григоровича - адвоката Самойленка Артема Володимировича про відвід судді Осіяна  О. М. від участі у розгляді справи № 242/3831/19 за скаргою ОСОБА_1 на неправомірні дії та рішення приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Резнікова Олександра Григоровича, заінтересована особа (стягувач) - ОСОБА_2 за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Бойка Олексія Ігоровича на ухвалу Селидівського міського суду Донецької області від 10 серпня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 06 березня 2024 року,
 
ВСТАНОВИВ:
 
08 квітня 2024 року представник ОСОБА_1 - адвокат Бойко О. І. подав до Верховного Суду касаційну скаргу на вказані судові рішення, які просив скасувати й ухвалити нове судове рішення, яким скаргу ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі.
 
Клопотання заявника про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення, мотивовано тим, що з текстом оскаржуваного судового рішення апеляційної інстанції заявник ознайомився 07 березня 2024 року, надання загального доступу якого було забезпечено на офіційному сайті Єдиного державного реєстру судових рішень 08 березня 2024 року, вважаючи це достатньою підставою для поновлення строку на касаційне оскарження.
 
Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від  25 квітня 2024 року касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Бойка О. І. залишено без руху та запропоновано надати документ, що підтверджує сплату судового збору або документи, що підтверджують підстави звільнення від його сплати відповідно до закону. Зазначено строк виконання ухвали та попереджено про наслідки її невиконання.
 
03 травня 2024 року представник приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Резнікова О. Г. - адвокат Самойленко А. В. подав до Верховного Суду заяву про відвід судді Верховного Суду Осіяна О. М. від розгляду цієї справи, мотивуючи тим, що, як на думку заявника, є обставини, які викликають сумніви в неупередженості та об`єктивності судді (пункт 5 частини першої статті 36 ЦПК України), оскільки суддя, залишаючи без руху касаційну скаргу ОСОБА_1 з підстав її єдиного недоліку - виключно через не сплату судового збору, не звернув увагу на ту обставину, що заявник вказує у скарзі на начебто відсутність висновку щодо подібних правовідносин, хоча практика Верховного Суду, як вказує заявник, у подібних правовідносинах наявна.
 
Розглянувши заяву, а також матеріали касаційного провадження, колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість заявленого відводу.
 
Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.
 
Відповідно до пунктів 3, 5 частини першої статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.
 
Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу (частина четверта статті 36 ЦПК України).
 
У частині четвертій статті 10 ЦПК України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950  року  і  Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.
 
У рішенні ЄСПЛ у справі «Білуха проти України» (№ 33949/02, § 49-52, від 09 листопада 2006 року) зазначено, що наявність безсторонності відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд, як такий, та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, допоки не надано доказів протилежного. Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.
 
Доводи заяви про відвід судді Верховного Суду Осіяна О. М. по своїй суті зводяться до незгоди представника приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Резнікова О. Г. - адвоката Самойленка А. В. з прийнятим суддею процесуальним рішенням, що відповідно до статті 36 ЦПК України не є підставою для відводу судді.
 
При цьому, доводи заяви не містять посилання на обставини, які б давали підстави для висновку про необ`єктивність та упередженість судді Верховного Суду Осіяна О. М.
 
Жодної з підстав, передбаченої ЦПК України, для відводу судді заявником не зазначено.
 
Отже, колегія суддів, оцінюючи наявність підстав для відводу за суб`єктивним критерієм, констатує відсутність підстав стверджувати, що суддя Верховного Суду Осіян О. М. виявляє особисту упередженість. Презумпція особистої неупередженості судді діє, допоки не з`являться докази на користь протилежного.
 
За об`єктивним критерієм слід встановити, чи існують факти, які можна встановити та які можуть ставити під сумнів безсторонність судді. Вирішальним, при цьому, є те, чи можуть бути побоювання учасників справи щодо відсутності безсторонності у певного судді об`єктивно виправдані.
 
Водночас, Верховний Суд наголошує на тому, що необґрунтоване усунення судді від участі у розгляді певної справи є так само порушенням права на справедливий суд, як і незадоволення обґрунтованої заяви про відвід судді.
 
Отже, оскільки суд дійшов висновку про необґрунтованість заяви про відвід судді Верховного Суду Осіяна О. М., тому відповідно до частини третьої статті 40 ЦПК України питання про відвід судді підлягає передачі на розгляд іншому судді, визначеному у порядку, встановленому частиною першою статті 33 ЦПК України.
 
Керуючись статтями 33, 36, 40 ЦПК України, Верховний Суд
 
УХВАЛИВ:
 
Заяву представника приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Резнікова Олександра Григоровича - адвоката Самойленка Артема Володимировича про відвід судді Осіяна  О. М. від участі у розгляді справи № 242/3831/19 за скаргою ОСОБА_1 на неправомірні дії та рішення приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Резнікова Олександра Григоровича, заінтересована особа (стягувач) - ОСОБА_2 за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Бойка Олексія Ігоровича на ухвалу Селидівського міського суду Донецької області від 10 серпня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 06 березня 2024 року визнати необґрунтованою.
 
Заяву представника приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Резнікова Олександра Григоровича - адвоката Самойленка Артема Володимировича про відвід судді Осіяна О. М. передати для вирішення зазначеного питання, у порядку, передбаченому частиною першою статті 33 ЦПК України, іншому судді.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                        О. М. Осіян
 
                                                                                                     О. В. Білоконь
 
                                                                                                              Н. Ю. Сакара