ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 квітня 2024 р. 	Справа № 440/2694/23	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Жигилія С.П.,
Суддів: Перцової Т.С. ,  Спаскіна О.А. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 28.06.2023 (суддя Слободянюк Н.І.; м. Полтава) по справі № 440/2694/23
за позовом ОСОБА_1        
до Головного управління ДПС у Полтавській області                      
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 /надалі – позивач, ОСОБА_1 / звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДПС у Полтавській області /надалі – відповідач, ГУ ДПС у Полтавській області/ про:
- визнання протиправною бездіяльності Головного управління ДПС в Полтавській області щодо повернення частини надміру сплачених сум єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування ОСОБА_1 за період з липня 2019 року по травень 2022 року у сумі 14899,06 грн;
- зобов`язання Головного управління ДПС в Полтавській області підготувати висновок про повернення ОСОБА_1 частини надміру сплачених сум єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з липня 2019 року по травень 2022 року у сумі 14899,06 грн, а інформацію стосовно суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за цей період вилучити з системи, як зайво нараховану /а.с. 1-8/.
Позов обґрунтований тим, що у зв`язку із призначенням позивачу пенсії з 17 липня 2019 року на виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 грудня 2020 року у справі №640/11106/20, залишеного без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 20 квітня 2022 року, позивач відповідно до частини четвертої статті 4 Закону України “Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування” звільнений від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування з 17 липня 2019 року. Позивач надіслав до відповідача заяви (клопотання) про повернення сум надміру сплаченого ЄСВ за період з серпня 2019 року по травень 2022 року включно на загальну суму 41320,84 грн. Відповідачем із загальної суми 41320,84 грн надміру сплаченого позивачем ЄСВ після призначення пенсії за віком 17 липня 2019 року повернуто позивачу лише частину коштів в сумі 26421,78 грн за період з липня 2019 по травень 2022 року, тобто відповідачем відмовлено у поверненні позивачу залишку надміру сплачених сум єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на суму 14899,06 грн.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 28 червня 2023 року адміністративний позов ОСОБА_1 - задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність Головного управління ДПС у Полтавській області щодо нерозгляду заяв ОСОБА_1 про повернення коштів з рахунків 3556 від 05 вересня 2022 року, щодо повернення коштів, сплачених за вересень 2020 року згідно розрахункового документа №540 від 21 вересня 2020 року та за період з жовтня 2020 року по серпень 2021 року згідно розрахункових документів №559 від 20 жовтня 2020 року, №588 від 20 листопада 2020 року, №614 від 18 грудня 2020 року, №646 від 20 січня 2021 року, №670 від 18 лютого 2021 року, №703 від 19 березня 2021 року, №731 від 19 квітня 2021 року, №770 від 20 травня 2021 року, №801 від 22 червня 2021 року, №826 від 20 липня 2021 року та №860 від 20 серпня 2021 року.
Зобов`язано Головне управління ДПС у Полтавській області розглянути заяви ОСОБА_1 про повернення коштів з рахунків 3556 від 05 вересня 2022 року, щодо повернення коштів, сплачених за вересень 2020 року згідно розрахункового документа №540 від 21 вересня 2020 року та за період з жовтня 2020 року по серпень 2021 року згідно розрахункових документів №559 від 20 жовтня 2020 року, №588 від 20 листопада 2020 року, №614 від 18 грудня 2020 року, №646 від 20 січня 2021 року, №670 від 18 лютого 2021 року, №703 від 19 березня 2021 року, №731 від 19 квітня 2021 року, №770 від 20 травня 2021 року, №801 від 22 червня 2021 року, №826 від 20 липня 2021 року та №860 від 20 серпня 2021 року, та за результатами їх розгляду сформувати висновки про повернення коштів з рахунків 3556 або прийняти рішення про відмову у задоволенні заяв відповідно до положень Порядку зарахування у рахунок майбутніх платежів єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування або повернення надміру та/або помилково сплачених коштів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 23 липня 2021 року № 417, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 09 вересня 2021 року за № 1185/36807.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Полтавській області на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в сумі 536,80 грн (п`ятсот тридцять шість гривень вісімдесят копійок).
Відповідач частково не погодився з рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на його ухвалення з порушенням судом матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 28.06.2023 в частині задоволених позовних вимог та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог позивачу в повному обсязі.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги відповідач, з посиланням на положення п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" зазначає, що право не сплачувати єдиний внесок поширюється лише на осіб, перерахованих в цій нормі: пенсіонерів за віком або інвалідів, які отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Це право не поширюється на пенсіонерів за вислугою років, у тому числі на тих, які досягли пенсійного віку для пенсії за віком.  Вказує, що за даними ІКС “Податковий блок” позивач перебуває на обліку в ГУ ДПС у Полтавській області як фізична особа-підприємець з 21 червня 2005 року та застосовує загальну систему оподаткування. В реєстрі страхувальників Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування 17 липня 2019 року наявна ознака “ФО-пенсіонер”, що звільняє позивача з 01 серпня 2019 року як фізичну особу-підприємця від обов`язку обчислювати, нараховувати та сплачувати єдиний внесок, а також подавати відповідну звітність. Позивачем подано до контролюючого органу звіти про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2019 -2020 роки, в яких визначено зобов`язання зі сплати єдиного внеску, які сплачено в повному обсязі. Таким чином, відсутні підстави для скасування самостійно визначених, зокрема за 2019-2020 роки, зобов`язань з єдиного внеску, а кошти сплачені відповідно до визначених зобов`язань не можна вважати надміру або помилково сплаченими. ГУ ДПС у Полтавській області на підставі заяв позивача про повернення коштів з рахунків 3556 повернуто єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування 09 листопада 2022 року в сумі 12540,00 грн та 05 січня 2023 року в сумі 16484,78 грн. Згідно з даними ІКП “Податковий блок” в інтегрованій картці платника позивача по єдиному внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування обліковується переплата в сумі 287,84 грн.
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу в якому, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.
Враховуючи подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження, справа розглядається в порядку письмового провадження, відповідно до приписів п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, за наявними у ній матеріалами.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Враховуючи, що відповідач оскаржує рішення суду першої інстанції лише в частині задоволених позовних вимог, оскаржене судове рішення переглядається судом апеляційної інстанції лише в цій частині в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, з таких підстав. 
Судом встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець 21 червня 2005 року /а.с. 42/.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 грудня 2020 року у справі №640/11106/20 /а.с. 16-19/, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 20 квітня 2022 року /а.с. 20-23/, визнано протиправним і скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області №219 від 23 серпня 2019 року щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 17 липня 2019 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах з урахуванням висновків суду, наведених у цьому рішенні.
На виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 грудня 2020 року у справі №640/11106/20 ОСОБА_1 30 червня 2022 року призначено пенсію за віком на пільгових умовах з 17 липня 2019 року /а.с.24, 31-40/.
Листом ГУ ДПС у Полтавській області №11215/6/16-31-12-03-20 від 05 липня 2022 року /а.с. 98/ повідомлено ОСОБА_1 на його заяву від 17 червня 2022 року про те, що згідно інформаційно-комунікаційної системи ДПС України за період з 01 липня 2019 року по 30 червня 2022 року ним сплачено єдиний внесок для фізичних осіб, які проводять незалежну професійну діяльність, в сумі 41320,84 грн, а саме: 18 липня 2019 року – 918,06 грн; 19 серпня 2019 року – 918,06 грн; 19 вересня 2019 року – 918,06 грн; 18 жовтня 2019 року – 918,06 грн; 18 листопада 2019 року – 918,06 грн; 18 грудня 2019 року – 918,06 грн; 17 січня 2020 року – 1039,06 грн; 17 лютого 2020 року – 1039,06 грн; 16 березня 2020 року – 1039,06 грн; 17 квітня 2020 року – 1039,06 грн; 19 травня 2020 року – 1039,06 грн; 19 червня 2020 року – 1039,06 грн; 16 липня 2020 року – 1039,06 грн; 20 серпня 2020 року – 1039,06 грн; 21 вересня 2020 року – 1039,06 грн; 22 вересня 2020 року – 60,94 грн; 20 жовтня 2020 року – 1100,00 грн; 20 листопада 2020 року – 1100,00 грн; 18 грудня 2020 року – 1100,00 грн; 20 січня 2021 року – 1320,00 грн; 18 лютого 2021 року – 1320,00 грн; 19 березня 2021 року – 1320,00 грн; 19 квітня 2021 року – 1320,00 грн; 20 травня 2021 року – 1320,00 грн; 22 червня 2021 року – 1320,00 грн; 20 липня 2021 року – 1320,00 грн; 20 серпня 2021 року – 1320,00 грн; 20 вересня 2021 року – 1320,00 грн; 20 жовтня 2021 року – 1320,00 грн; 19 листопада 2021 року – 1320,00 грн; 17 грудня 2021 року – 1430,00 грн; 20 січня 2022 року – 1430,00 грн; 17 лютого 2022 року – 1430,00 грн; 03 березня 2022 року – 1430,00 грн; 19 квітня 2022 року – 1430,00 грн; 20 травня 2022 року – 1430,00 гр.
ОСОБА_1 звернувся до ГУ ДПС у Полтавській області з заявою від 11 липня 2022 року (вх. №20205/6/16-31 від 15 липня 2022 року) /а.с. 145/, в якій просив повернути суми надміру сплаченого ним ЄСВ кожного місця з серпня 2019 року по травень 2022 року включно на загальну суму 40402,78 грн, оскільки право на отримання пенсії за віком на пільгових умовах довелося доводити в суді (що тривало 3 роки, протягом яких ним сплачувався ЄСВ згідно законодавства) і на сьогодні він має статус пенсіонера з 17 липня 2019 року. Пенсія розрахована та призначена ГУ ПФУ в Полтавській області за набутий страховий стаж до подання ним заяви про призначення пенсії 17 липня 2019 року. Він не бажає брати участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування з 17 липня 2019 року після подання заяви на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Договір про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування ним не укладався.
Листом ГУ ДПС у Полтавській області №14922/6/16-31-24-10-23 від 25 серпня 2022 року /а.с. 99/ повідомлено ОСОБА_1 на його заяву від 11 липня 2022 року про те, що у зв`язку із недотриманням ним вимог пункту 6 Порядку зарахування у рахунок майбутніх платежів єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування або повернення надміру та/або помилково сплачених коштів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 23 липня 2021 року № 417, його заяву від 11 липня 2022 року про повернення помилково та/ або надміру сплачених сум по ЄВ залишено без задоволення.
ОСОБА_1 звернувся до Головного управління ДПС у Полтавській області з заявами про повернення коштів з рахунків 3556 від 05 вересня 2022 року, складеними за формою, затвердженою додатком 1 до Порядку зарахування у рахунок майбутніх платежів єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування або повернення надміру та/або помилково сплачених коштів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 23 липня 2021 року № 417, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 09 вересня 2021 року за № 1185/36807, в яких просив перерахувати на його поточний рахунок у банку надміру та/або помилково сплачені кошти з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування згідно розрахункових документів: №163310342 від 19 серпня 2019 року у сумі 918,06 грн /а.с. 43, 154, 163/; №163310321 від 19 вересня 2019 року у сумі 918,06 грн /а.с. 44, 170/; №163310387 від 18 жовтня 2019 року у сумі 918,06 грн /а.с. 45, 150/; №163310339 від 18 листопада 2019 року у сумі 918,06 грн /а.с. 46/; №163310185 від 18 грудня 2019 року у сумі 918,06 грн /а.с. 47, 161/; №343 від 17 січня 2020 року у сумі 1039,06 грн (за січень 2020 року) /а.с. 48, 169/; №358 від 17 лютого 2020 року у сумі 1039,06 грн (за лютий 2020 року) /а.с. 49, 168/; №378 від 16 березня 2020 року у сумі 1039,06 грн (за березень 2020 року) /а.с. 50, 155/; №401 від 17 квітня 2020 року у сумі 1039,06 грн (за квітень 2020 року) /а.с. 51, 169/; №428 від 19 травня 2020 року у сумі 1039,06 грн (за травень 2020 року) /а.с. 52, 164/; №458 від 19 червня 2020 року у сумі 1039,06 грн (за червень 2020 року) /а.с. 53, 166/; №478 від 16 липня 2020 року у сумі 1039,06 грн (за липень 2020 року) /а.с. 54, 167/; №512 від 20 серпня 2020 року у сумі 1039,06 грн (за серпень 2020 року) /а.с. 55, 159/; №540 від 21 вересня 2020 року у сумі 1039,06 грн (за вересень 2020 року) /а.с. 56, 157/; №545 від 22 вересня 2020 року у сумі 60,94 грн (за вересень 2020 року) /а.с. 57, 160/; №559 від 20 жовтня 2020 року у сумі 1100,00 грн (за жовтня 2020 року) /а.с. 58, 158/; №588 від 20 листопада 2020 року у сумі 1100,00 грн (за листопад 2020 року) /а.с. 59, 162/; №614 від 18 грудня 2020 року у сумі 1100,00 грн (за грудень 2020 року) /а.с. 60, 156/; №646 від 20 січня 2021 року у сумі 1320,00 грн (за січень 2021 року) /а.с. 61, 165/; №670 від 18 лютого 2021 року у сумі 1320,00 грн (за лютий 2021 року) /а.с. 62, 147/; №703 від 19 березня 2021 року у сумі 1320,00 грн (за березень 2021 року) /а.с. 63, 148/; №731 від 19 квітня 2021 року у сумі 1320,00 грн (за квітень 2021 року) /а.с. 64, 149/; №770 від 20 травня 2021 року у сумі 1320,00 грн (за травень 2021 року) /а.с. 65, 146/; №801 від 22 червня 2021 року у сумі 1320,00 грн (за червня 2021 року) /а.с. 66, 152/; №826 від 20 липня 2021 року у сумі 1320,00 грн (за липень 2021 року) /а.с. 67, 153/; №860 від 20 серпня 2021 року у сумі 1320,00 грн (за серпень 2021 року) /а.с. 68, 151/; №892 від 20 вересня 2021 року у сумі 1320,00 грн (за вересень 2021 року) /а.с. 69, 181/; №928 від 20 жовтня 2021 року у сумі 1320,00 грн (за жовтень 2021 року) /а.с. 70, 182/;№959 від 19 листопада 2021 року у сумі 1320,00 грн (за листопад 2021 року) /а.с. 71, 183/; №997 від 17 грудня 2021 року у сумі 1430,00 грн (за грудень 2021 року) /а.с. 72, 184/; №1042 від 20 січня 2022 року у сумі 1430,00 грн (за січень 2022 року) /а.с. 73, 185/; №1070 від 17 лютого 2022 року у сумі 1430,00 грн (за лютий 2022 року) /а.с. 74, 186/; №1085 від 03 березня 2022 року у сумі 1430,00 грн (за березень 2022 року) /а.с. 75, 187/; №1105 від 19 квітня 2022 року у сумі 1430,00 грн (за квітень 2022 року) /а.с. 76, 188/; №1140 від 20 травня 2022 року у сумі 1430,00 грн (за травень 2022 року) /а.с. 77, 189/.
Відповідно до Висновків про повернення коштів з рахунків 3556 згідно форми, затвердженої додатком 2 до Порядку зарахування у рахунок майбутніх платежів єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування або повернення надміру та/або помилково сплачених коштів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 23 липня 2021 року № 417, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 09 вересня 2021 року за № 1185/36807:
- №1849/16-31-24-10 від 09 листопада 2022 року /а.с. 177/ прийнято рішення повернути ОСОБА_1 кошти у сумі 1320,00 грн, які сплачені згідно розрахункового документа №892 від 20 вересня 2021 року;
- №1850/16-31-24-10 від 09 листопада 2022 року /а.с. 174/ прийнято рішення повернути ОСОБА_1 кошти у сумі 1320,00 грн, які сплачені згідно розрахункового документа №928 від 20 жовтня 2021 року;
- №1851/16-31-24-10 від 09 листопада 2022 року /а.с. 176/ прийнято рішення повернути ОСОБА_1 кошти у сумі 1320,00 грн, які сплачені згідно розрахункового документа №959 від 19 листопада 2021 року;
- №1852/16-31-24-10 від 09 листопада 2022 року /а.с. 178/ прийнято рішення повернути ОСОБА_1 кошти у сумі 1430,00 грн, які сплачені згідно розрахункового документа №997 від 17 грудня 2022 року;
- №1853/16-31-24-10 від 09 листопада 2022 року /а.с. 172/ прийнято рішення повернути ОСОБА_1 кошти у сумі 1430,00 грн, які сплачені згідно розрахункового документа №997 від 20 січня 2022 року;
- №1854/16-31-24-10 від 09 листопада 2022 року /а.с. 180/ прийнято рішення повернути ОСОБА_1 кошти у сумі 1430,00 грн, які сплачені згідно розрахункового документа №1070 від 17 лютого 2022 року;
- №1856/16-31-24-10 від 09 листопада 2022 року /а.с. 179/ прийнято рішення повернути ОСОБА_1 кошти у сумі 1430,00 грн, які сплачені згідно розрахункового документа №1085 від 03 березня 2022 року;
- №1857/16-31-24-10 від 09 листопада 2022 року /а.с. 173/ прийнято рішення повернути ОСОБА_1 кошти у сумі 1430,00 грн, які сплачені згідно розрахункового документа №1105 від 19 квітня 2022 року;
- №1858/16-31-24-10 від 09 листопада 2022 року /а.с. 175/ прийнято рішення повернути ОСОБА_1 кошти у сумі 1430,00 грн, які сплачені згідно розрахункового документа №1140 від 20 травня 2022 року.
ОСОБА_1 звернувся до Головного управління ДПС у Полтавській області з заявою про повернення коштів з рахунків 3556 від 15 листопада 2022 року, складеною за формою, затвердженою додатком 1 до Порядку зарахування у рахунок майбутніх платежів єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування або повернення надміру та/або помилково сплачених коштів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 23 липня 2021 року № 417, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 09 вересня 2021 року за № 1185/36807, в якій просив перерахувати на його поточний рахунок у банку надміру та/або помилково сплачені кошти з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування згідно розрахункового документа: №163310211 від 18 липня 2019 року у сумі 918,06 грн /а.с. 78/.
Листом ДПС України №15212/6/99-00-24-03-01-06 від 23 листопада 2022 року /а.с. 103-104/ повідомлено ОСОБА_1 на його заяву від 15 листопада 2022 року про те, що в реєстрі страхувальників Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування наявна ознака “ФО-пенсіонер”, дата встановлення якої 17 липня 2019 року, що звільняє його з 01 серпня 2019 року як фізичну особу-підприємця від обов`язку обчислювати, нараховувати та сплачувати єдиний внесок, а також подавати відповідну звітність. Проте, ним було подано до контролюючого органу Звіти про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску (далі - Звіти) за формою згідно з додатком 5 до Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 14 квітня 2015 № 435 (далі - Порядок), діючого на дату подання Звітів за 2019 - 2020 роки, в яких визначено зобов`язання з оплати єдиного внеску, які сплачено в повному обсязі. Відповідальним за правильність та достовірність заповнення Звіту є страхувальник (пункт 16 розділу II Порядку). Водночас згідно з приписами абзацу 6 частини четвертої статті 25 Закону № 2464 не підлягають оскарженню зобов`язання зі сплати єдиного внеску, самостійно визначені платником. 3 огляду на викладене, відсутні підстави для скасування самостійно визначених ним, зокрема за 2019-2020 роки, зобов`язань з єдиного внеску. Крім того, він має право подати декларацію з типом “уточнююча” за 2021 рік. Щодо перерахування надміру або помилково сплачених коштів з єдиного внеску повідомлено, що кошти, які ним було сплачено відповідно до визначених зобов`язань, не можна вважати надміру або помилково сплаченими.
06 грудня 2022 року ОСОБА_1 подав до ГУ ДПС у Полтавській області уточнюючу податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2021 рік /а.с. 79/.
ОСОБА_1 звернувся до Головного управління ДПС у Полтавській області з заявами про повернення коштів з рахунків 3556 від 02 січня 2023 року, складеними за формою, затвердженою додатком 1 до Порядку зарахування у рахунок майбутніх платежів єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування або повернення надміру та/або помилково сплачених коштів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 23 липня 2021 року № 417, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 09 вересня 2021 року за № 1185/36807, в яких просив перерахувати на його поточний рахунок у банку надміру та/або помилково сплачені кошти з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування згідно розрахункових документів: №163310211 від 18 липня 2019 року у сумі 918,06 грн /а.с. 94, 144, 222/; №163310342 від 19 серпня 2019 року у сумі 918,06 грн /а.с. 80, 207/; №163310321 від 19 вересня 2019 року у сумі 918,06 грн /а.с. 81, 208/; №163310387 від 18 жовтня 2019 року у сумі 918,06 грн /а.с. 82, 209/; №163310339 від 18 листопада 2019 року у сумі 918,06 грн /а.с. 83, 210/; №163310185 від 18 грудня 2019 року у сумі 918,06 грн /а.с. 84, 211/; №343 від 17 січня 2020 року у сумі 1039,06 грн (за січень 2020 року) /а.с. 85, 212/; №358 від 17 лютого 2020 року у сумі 1039,06 грн (за лютий 2020 року) /а.с. 86, 213/; №378 від 16 березня 2020 року у сумі 1039,06 грн (за березень 2020 року) /а.с. 87, 214/; №401 від 17 квітня 2020 року у сумі 1039,06 грн (за квітень 2020 року) /а.с. 88, 215/; №428 від 19 травня 2020 року у сумі 1039,06 грн (за травень 2020 року) /а.с. 89, 216/; №458 від 19 червня 2020 року у сумі 1039,06 грн (за червень 2020 року) /а.с. 90, 217/; №478 від 16 липня 2020 року у сумі 1039,06 грн (за липень 2020 року) /а.с. 91, 218/; №512 від 20 серпня 2020 року у сумі 1039,06 грн (за серпень 2020 року) /а.с. 92, 219/; №545 від 22 вересня 2020 року у сумі 60,94 грн (за вересень 2020 року) /а.с. 93, 220/.
Відповідно до Висновків про повернення коштів з рахунків 3556 згідно форми, затвердженої додатком 2 до Порядку зарахування у рахунок майбутніх платежів єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування або повернення надміру та/або помилково сплачених коштів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 23 липня 2021 року № 417, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 09 вересня 2021 року за № 1185/36807:
- №2/16-31-24-10 від 05 січня 2023 року /а.с. 192/ прийнято рішення повернути ОСОБА_1 кошти у сумі 918,06 грн, які сплачені згідно розрахункового документа №163310211 від 18 липня 2019 року;
- №3/16-31-24-10 від 05 січня 2023 року /а.с. 193/ прийнято рішення повернути ОСОБА_1 кошти у сумі 918,06 грн, які сплачені згідно розрахункового документа №163310342 від 19 серпня 2019 року;
- №4/16-31-24-10 від 05 січня 2023 року /а.с. 194/ прийнято рішення повернути ОСОБА_1 кошти у сумі 918,06 грн, які сплачені згідно розрахункового документа №163310321 від 19 вересня 2019 року;
- №5/16-31-24-10 від 05 січня 2023 року /а.с. 195/ прийнято рішення повернути ОСОБА_1 кошти у сумі 918,06 грн, які сплачені згідно розрахункового документа №163310387 від 18 жовтня 2019 року;
- №6/16-31-24-10 від 05 січня 2023 року /а.с. 196/ прийнято рішення повернути ОСОБА_1 кошти у сумі 918,06 грн, які сплачені згідно розрахункового документа №163310339 від 18 листопада 2019 року;
- №7/16-31-24-10 від 05 січня 2023 року /а.с. 197/ прийнято рішення повернути ОСОБА_1 кошти у сумі 918,06 грн, які сплачені згідно розрахункового документа №163310185 від 18 грудня 2019 року;
- №8/16-31-24-10 від 05 січня 2023 року /а.с. 198/ прийнято рішення повернути ОСОБА_1 кошти у сумі 1039,06 грн, які сплачені згідно розрахункового документа №343 від 17 січня 2020 року;
- №9/16-31-24-10 від 05 січня 2023 року /а.с. 199/ прийнято рішення повернути ОСОБА_1 кошти у сумі 1039,06 грн, які сплачені згідно розрахункового документа №358 від 17 лютого 2020 року;
- №10/16-31-24-10 від 05 січня 2023 року /а.с. 200/ прийнято рішення повернути ОСОБА_1 кошти у сумі 1039,06 грн, які сплачені згідно розрахункового документа №378 від 16 березня 2020 року;
- №11/16-31-24-10 від 05 січня 2023 року /а.с. 201/ прийнято рішення повернути ОСОБА_1 кошти у сумі 1039,06 грн, які сплачені згідно розрахункового документа №401 від 17 квітня 2020 року;
- №12/16-31-24-10 від 05 січня 2023 року /а.с. 202/ прийнято рішення повернути ОСОБА_1 кошти у сумі 1039,06 грн, які сплачені згідно розрахункового документа №428 від 19 травня 2020 року;
- №13/16-31-24-10 від 05 січня 2023 року /а.с. 203/ прийнято рішення повернути ОСОБА_1 кошти у сумі 1039,06 грн, які сплачені згідно розрахункового документа №458 від 19 червня 2020 року;
- №14/16-31-24-10 від 05 січня 2023 року /а.с. 204/ прийнято рішення повернути ОСОБА_1 кошти у сумі 1039,06 грн, які сплачені згідно розрахункового документа №478 від 16 липня 2020 року;
- №15/16-31-24-10 від 05 січня 2023 року /а.с. 205/ прийнято рішення повернути ОСОБА_1 кошти у сумі 1039,06 грн, які сплачені згідно розрахункового документа №512 від 20 серпня 2020 року;
- №16/16-31-24-10 від 05 січня 2023 року /а.с. 206/ прийнято рішення повернути ОСОБА_1 кошти у сумі 60,94 грн, які сплачені згідно розрахункового документа №545 від 20 вересня 2020 року.
Не погодившись із бездіяльністю відповідача щодо неповернення частини надміру сплачених сум єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з липня 2019 року по травень 2022 року у сумі 14899,06 грн, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Ухвалюючи рішення в частині задоволених позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач у зв`язку з призначенням йому пенсії за віком з 17 липня 2019 року відповідно до положень частини четвертої статті 4 Закону № 2464-VІ звільняється від сплати за себе єдиного внеску, а тому з 17 липня 2019 року не є платником єдиного внеску. Оскільки позивачем сплачено єдиний внесок за себе за період з липня 2019 року по травень 2022 року, суд першої інстанції дійшов висновку, що такі суми єдиного внеску сплачені неналежним платником (особою, яка з 17 липня 2019 року не є платником єдиного внеску відповідно до положень частини четвертої статті 4 Закону № 2464-VІ), а тому є помилково сплаченими.
Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, враховуючи межі перегляду, передбачені ст. 308 КАС України, апеляційний суд зазначає таке.
Закон України “Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування” від 08 липня 2010 року № 2464-VI /надалі – Закон № 2464-VІ (у редакції, чинній на час виникнення відповідних правовідносин)/ визначає правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку.
За визначеннями, наведеними у пунктах 2, 3, 5 частини першої статті 1 Закону №2464-VI, єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування; застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до законодавства підлягає загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачується чи сплачувався у встановленому законом порядку єдиний внесок; мінімальний страховий внесок - сума єдиного внеску, що визначається розрахунково як добуток мінімального розміру заробітної плати на розмір внеску, встановлений законом на місяць, за який нараховується заробітна плата (дохід), та підлягає сплаті щомісяця.
Згідно з пунктом 4 частини першої статті 4 Закону № 2464-VІ платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 7 Закону № 2464-VI єдиний внесок нараховується: для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).
У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному періоді або окремому місяці звітного періоду, такий платник має право самостійно визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.
Частиною п`ятою статті 8 Закону № 2464-VІ передбачено, що єдиний внесок для платників, зазначених у статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.
У разі якщо база нарахування єдиного внеску не перевищує розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який отримано дохід, сума єдиного внеску розраховується як добуток розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який отримано дохід (прибуток), та ставки єдиного внеску.
Згідно із частиною восьмою статті 9 Закону № 2464-VI платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.
Періодом, за який платники єдиного внеску подають звітність до податкового органу (звітним періодом), є календарний місяць, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, для яких звітним періодом є календарний рік. У разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця її останнім звітним періодом є період з дня закінчення попереднього звітного періоду до дня державної реєстрації припинення підприємницької діяльності такої фізичної особи.
З огляду на положення наведених норм, суд доходить висновку, що фізичні особи – підприємці зобов`язані сплачувати єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.
Судовим розглядом встановлено, що позивач зареєстрований як фізична особа-підприємець з 21 червня 2005 року, а відтак зобов`язаний був сплачувати єдиний внесок та на виконання вказаного обов`язку такий єдиний внесок позивачем сплачено, зокрема за період з липня 2019 року по травень 2022 року в сумі 41320,84 грн, що визнається учасниками справи та підтверджується платіжними документами.
30 червня 2022 року на виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 грудня 2020 року у справі №640/11106/20, залишеного без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 20 квітня 2022 року, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області повторно розглянуто заяву ОСОБА_1 від 17 липня 2019 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах з урахуванням висновків суду та ОСОБА_1 призначено пенсію за віком на пільгових умовах з 17 липня 2019 року.
Згідно з частиною четвертою статті 4 Закону № 2464-VІ в редакції, чинній до 01 січня 2021 року, особи, зазначені у пунктах 4 та 5-1 частини першої цієї статті, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Відповідно до частини четвертої статті 4 Закону № 2464-VІ в редакції, чинній з 01 січня 2021 року, особи, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої цієї статті, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони отримують пенсію за віком або за вислугу років, або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Таким чином, з огляду на відновлення порушеного права позивача на пенсійне забезпечення та призначення йому у червні 2022 року пенсії за віком з 17 липня 2019 року, а також за відсутності в матеріалах справи доказів добровільної участі позивача у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування за період з липня 2019 року по травень 2022 року, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позивач, як фізична особа-підприємець, який з 17 липня 2019 року є пенсіонером та отримує пенсію за віком, звільняється від сплати за себе єдиного внеску.
Згідно з пунктом 2 частини другої статті 11 Закону № 2464-VІ із страховими коштами, акумульованими на рахунках податкових органів, здійснюються такі операції: повернення платникам єдиного внеску надміру або помилково сплачених сум.
Наказом Міністерства фінансів України від 23 липня 2021 року № 417, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 09 вересня 2021 року за № 1185/36807, відповідно до статей 9, 11 розділу III Закону України “Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування” затверджено Порядок зарахування у рахунок майбутніх платежів єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування або повернення надміру та/або помилково сплачених коштів /надалі - Порядок № 417/, який визначає процедуру зарахування у рахунок майбутніх платежів єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) або повернення платникам, на яких згідно із Законом покладено обов`язок нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок (далі - Платник), надміру та/або помилково сплачених коштів єдиного внеску, в тому числі тих, які сплачені через єдиний рахунок.
Згідно з пунктом 3 Порядку № 417 у цьому Порядку терміни вживаються в таких значеннях: надміру сплачені кошти - суми єдиного внеску, які на певну дату зараховані на належний рахунок 3556 понад нараховані суми єдиного внеску на таку дату (крім сум авансових платежів, граничний строк сплати яких не настав, сплачених відповідно до абзацу другого частини восьмої статті 9 Закону); неналежний Платник - платник, з рахунку якого здійснено помилкове списання коштів та/або який не є платником єдиного внеску; помилково сплачені кошти - суми єдиного внеску, які на певну дату зараховані не на належний рахунок 3556 та/або сплачені з рахунку неналежного Платника; рахунок 3556 - відповідний небюджетний рахунок за субрахунком 3556 "Рахунки для зарахування єдиного соціального внеску", відкритий в Державній казначейській службі України.
Пунктом 4 Порядку № 417 визначено, що у випадку надмірної сплати сум єдиного внеску на рахунок 3556 податковим органом здійснюється зарахування цих сум у рахунок майбутніх платежів за тим самим рахунком, відповідно до встановленого розміру єдиного внеску та у порядку календарної черговості виникнення зобов`язань Платника з цього платежу.
Пунктом 5 Порядку № 417 передбачено, що повернення коштів здійснюється у випадках: 1) надмірної або помилкової сплати сум єдиного внеску та/або застосованих фінансових санкцій на належний рахунок 3556; 2) помилкової сплати сум єдиного внеску та/або застосованих фінансових санкцій не на належний рахунок 3556; 3) помилкової сплати сум єдиного внеску та/або застосованих фінансових санкцій на бюджетний рахунок за надходженнями; 4) помилкової сплати податкових зобов`язань з податків, зборів, штрафних (фінансових) санкцій та пені, передбачених Кодексом та іншими законами, на рахунок 3556; 5) виявлення технічної та/або методологічної помилки за сумами, які були зараховані на рахунок 3556 з єдиного рахунку.
Відповідно до пункту 5 Порядку № 417 повернення здійснюється на підставі заяви Платника про повернення коштів.
У випадках, передбачених підпунктами 1, 2 та 4 пункту 5 цього Порядку, заява про повернення коштів з рахунків 3556 (далі - Заява) подається до територіального органу ДПС за місцем обліку надміру та/або помилково сплачених коштів, за формою, визначеною у додатку 1 до цього Порядку.
Повернення єдиного внеску у випадку, передбаченому підпунктом 3 пункту 5 цього Порядку, здійснюється відповідно до вимог статті 43 Кодексу.
Заява може бути подана Платником до територіального органу ДПС в електронній формі через електронний кабінет та з дотриманням вимог законодавства у сферах захисту інформації, електронних довірчих послуг та електронного документообігу.
До Заяви Платник обов`язково додає копію розрахункового документа (квитанції, платіжного доручення тощо), що підтверджує сплату коштів на рахунок 3556 (до Заяви в електронній формі - електронну копію зазначеного документа). Копія цього документа завіряється Платником особисто.
Згідно з пунктом 9 Порядку № 417 у разі надходження Заяви самостійний структурний підрозділ територіального органу ДПС, на який покладено функцію адміністрування єдиного внеску, у строк не більше ніж десять робочих днів з дати надходження до територіального органу ДПС Заяви проводить перевірку наданої Платником інформації та формує висновок про повернення коштів з рахунків 3556 (далі - Висновок) за формою згідно з додатком 2 до цього Порядку або приймає рішення про відмову у задоволенні Заяви.
Відповідно до пункту 10 Порядку № 417 заява залишається без задоволення у таких випадках: невідповідність Заяви формі, визначеній у додатку 1 до цього Порядку; недостовірність викладеної у Заяві інформації; подання Заяви не за місцем обліку надміру та/або помилково сплачених сум єдиного внеску; наявність у Платника заборгованості зі сплати єдиного внеску та/або фінансових санкцій; ненадання документа, що додається до Заяви згідно з пунктом 6 цього Порядку.
Пунктом 11 Порядку № 417 встановлено, що у разі відмови в задоволенні Заяви самостійний структурний підрозділ територіального органу ДПС, на який покладено функцію адміністрування єдиного внеску, у терміни, визначені пунктом 9 цього Порядку, надає Платнику повідомлення з відмовою у поверненні коштів за підписом керівника цього підрозділу із зазначенням причин такої відмови. У разі подання Заяви в електронній формі таке повідомлення надається через електронний кабінет.
Згідно із пунктом 13 Порядку № 417 на підставі Висновку та за умови наявності поточних надходжень за день на рахунку 3556 за відповідним символом звітності, у строк не пізніше ніж три робочих дні з дня його отримання самостійний структурний підрозділ територіального органу ДПС, на який покладено функцію ведення бухгалтерського обліку, засобами системи дистанційного обслуговування "Клієнт казначейства - Казначейство" (далі - система Казначейства) формує у встановленому порядку розрахунковий документ на повернення коштів з рахунку 3556, на який їх було сплачено, та подає його до відповідного головного управління Державної казначейської служби України в Автономній Республіці Крим, області, місті Києві, Севастополі (далі - головне управління Казначейства). Головне управління Казначейства виконує розрахунковий документ територіального органу ДПС за рахунок поточних надходжень за день на відповідний рахунок 3556.
Підсумовуючи викладене, суд зазначає, що повернення коштів єдиного внеску здійснюється, зокрема, у випадку помилкової сплати сум єдиного внеску на належний рахунок 3556, в тому числі сплати неналежним платником (особою, яка, зокрема, не є платником єдиного внеску). Таке повернення коштів здійснюється на підставі заяви Платника про повернення коштів, поданої за формою, визначеною у додатку 1 до цього Порядку, до якої додається засвідчена платником копія розрахункового документа (квитанції, платіжного доручення тощо), що підтверджує сплату коштів на рахунок 3556.
З огляду на встановлені у справі обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач у зв`язку з призначенням йому пенсії за віком з 17 липня 2019 року відповідно до положень частини четвертої статті 4 Закону № 2464-VІ звільняється від сплати за себе єдиного внеску, а тому з 17 липня 2019 року не є платником єдиного внеску. 
За таких обставин, враховуючи, що позивач сплатив єдиний внесок за себе за період з липня 2019 року по травень 2022 року, суд доходить висновку, що такі суми єдиного внеску сплачені неналежним платником (особою, яка з 17 липня 2019 року не є платником єдиного внеску відповідно до положень частини четвертої статті 4 Закону № 2464-VІ), а тому є помилково сплаченими.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).
Оскільки висновки за заявами позивача про повернення коштів від 05 вересня 2022 року, поданими за формою, визначеною у додатку 1 до Порядку № 417, щодо повернення коштів з рахунків 3556, які сплачені за вересень 2020 року згідно розрахункового документа №540 від 21 вересня 2020 року та за період з жовтня 2020 року по серпень 2021 року згідно розрахункових документів №559 від 20 жовтня 2020 року, №588 від 20 листопада 2020 року, №614 від 18 грудня 2020 року, №646 від 20 січня 2021 року, №670 від 18 лютого 2021 року, №703 від 19 березня 2021 року, №731 від 19 квітня 2021 року, №770 від 20 травня 2021 року, №801 від 22 червня 2021 року, №826 від 20 липня 2021 року та №860 від 20 серпня 2021 року, у загальній сумі 14899,06 грн, відповідачем не сформовані та рішення про відмову у задоволенні таких заяв не прийняті, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо часткового задоволення вимог позивача шляхом визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо нерозгляду вказаних заяв позивача та зобов`язання відповідача розглянути такі заяви та за результатами їх розгляду сформувати висновки про повернення коштів з рахунків 3556 або прийняти рішення про відмову у задоволенні заяв відповідно до положень Порядку зарахування у рахунок майбутніх платежів єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування або повернення надміру та/або помилково сплачених коштів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 23 липня 2021 року № 417, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 09 вересня 2021 року за № 1185/36807.
Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване судове рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права. 
Доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи. 
Керуючись ст.ст. 229, 241, 243, 250, 308, 310, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Полтавській області - залишити без задоволення.
Рішення  Полтавського окружного адміністративного суду від 28.06.2023 по справі № 440/2694/23 - залишити без змін в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_1 . 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 	(підпис)	С.П. Жигилій 	
Судді	(підпис)  (підпис) 	Т.С. Перцова    О.А. Спаскін