УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №296/2123/22 Головуючий у 1-й інст. Петровська М. В. 
Категорія 77 Доповідач Павицька Т. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2024 року Житомирський апеляційний суд у складі:
головуючого         Павицької Т.М.,
суддів                 Трояновської Г.С., Микитюк О.Ю.,

за участю секретаря судового засідання        Трикиши Ю.О.,        

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №296/2123/22 за  позовом  ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Житомирській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання звільнення з роботи незаконним, скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу, визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 09 квітня 2024 року, постановлену під головуванням судді Петровської М.В. в м. Житомирі, 

в с т а н о в и в :
 У квітні 2022 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області, у якому просив:
- визнати незаконним та скасувати наказ управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області від 23.02.2022 №01-14-к про звільнення ОСОБА_1 за п.1 ст. 40 КЗпП України (у зв`язку із скороченням чисельності та штату працівників);
- поновити ОСОБА_1 на посаді головного спеціаліста відділу контрольно-ревізійної роботи та аудиту управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області з 28.02.2022;
- стягнути з управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 28.02.2022 до дня ухвалення судом рішення;
- визнати неправомірними дії управління виконавчої дирекції управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області щодо ненадання ОСОБА_1 щорічних оплачуваних відпусток при звільненні та протягом двох років підряд та зобов`язати управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області надати ОСОБА_1 щорічні оплачувані відпустки за період із 01.08.2017 по 22.11.2019 та 21 календарний день за час роботи у виконавчій дирекції Житомирського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності;
- визнати неправомірними дії управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 частини заробітної плати за листопад, грудень 2021 року та лютий 2022 року в розмірі, встановленому постановами Правління Фонду соціального страхування України від 10.10.2017 №51, 52 та зобов`язати управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 частину заробітної плати за листопад, грудень 2021 року та лютий 2022 року в сумі 3286,36 грн.
Постановою Житомирського апеляційного суду від 07.11.2023 замінено відповідача у справі - Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області, на його правонаступника - Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області. 
Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 09 квітня 2024 року закрито провадження на підставі 
Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції. На обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права. вказує, що єдиним обґрунтуванням суду першої інстанції про закриття провадження у справі є те, що спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки наявна похідна вимога позивача поновити його в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області на посаді аналогічній або рівнозначній тій, з якої його було звільнено, що не відповідає дійсності. Вказує, що позивач не є державним службовцем, а був найманим працівником на якого при незаконному звільненні розповсюджувалися норми КЗпП України. Враховуючи те, що Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Житомирській області реорганізоване, а не ліквідоване, позивач має бути судом поновлений на посаді головного спеціаліста відділу контрольно-ревізійної роботи та аудиту, згідно вимог ст. 235, 240-1 КЗпП України. Відтак, судом невірно визначено предметну юрисдикцію та неправомірно віднесено спір до таких, що має розглядатися за правилами адміністративного судочинства. Суд першої інстанції не звернув уваги на факт, що незаконне звільнення позивача відбулося 28.02.2022, останній звернувся до суду 29.04.2022, а публічне правонаступництво від Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області до Пенсійного фонду України в Житомирській області відбулося 05.06.2023, тобто правонаступник відповідача не має відношення до незаконного звільнення ОСОБА_1 із 28.02.2022 року.
31 травня 2024 на адресу Житомирського апеляційного суду надійшов відзив представника Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області – Леончук К.С. на апеляційну скаргу ОСОБА_1 у якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 09.04.2024 без змін. Зазначає, що позивач у поданій позовній заяві просить суд, зокрема, визнати протиправним та скасувати наказ Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області про звільнення ОСОБА_1 , поновити позивача на роботі, а саме на посаді головного спеціаліста відділу контрольно-ревізійної роботи та аудиту УВД ФСС України у Житомирській області. Згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань УВД ФСС України у Житомирській області припинено 05.06.2023 (номер запису:1003051120042014080, підстава: рішення щодо реорганізації). Таким чином, поновити позивача в юридичній особі яку припинено не є можливим і в подальшому не дозволить йому реалізувати свої права (приступити та виконувати роботу, отримувати заробітну платню за виконану роботу тощо). Тобто, з метою реалізації прав позивача і з урахуванням того, що Пенсійний фонд України та його територіальні органи є правонаступниками Фонду соціального страхування України та управлінь виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України, вимоги позивача, зокрема, про поновлення його на роботі будуть зводитися до поновлення його на рівнозначній посаді в правонаступнику – Головному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області. Отже, на час звільнення позивач працював на посаді головного спеціаліста відділу контрольно-ревізійної роботи та аудиту УВД ФСС України у Житомирській області. Пенсійний фонд України та його територіальні органи є правонаступниками Фонду соціального страхування України, його виконавчої дирекції, управлінь виконавчої дирекції Фонду та їх відділень. Головне управління є суб`єктом владних повноважень. Таким чином, у даній справі для вирішення позовних вимог позивача про відшкодування шкоди заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень необхідно вирішити публічно-правовий спір. Враховуючи викладене вище, оскільки ОСОБА_1 , перебуваючи у відносинах з Управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирської області, просить зокрема поновити його на посаді з якої його було звільнено, яка має бути надана у Пенсійному фонді України (його територіальних органах), який є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики України, за предметом та можливими правовими наслідками цей спір існує у сфері публічно-правових відносин, відповідно, підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 18.12.2023 у справі №442/3240/23-ц.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню  з наступних підстав.
Так, відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).
Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.
Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.
Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.
Підстави для закриття провадження у справі визначені у статті 255 ЦПК України.
Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду цивільної справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.
Закриваючи провадження у даній справі суд першої інстанції дійшов висновку, що  ОСОБА_1 , перебуваючи у відносинах з Управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирської області, просить зокрема поновити його на посаді з якої його було звільнено, яка має бути надана у Пенсійному фонді України (його територіальних органах), який є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики України, за предметом та можливими правовими наслідками цей спір існує у сфері публічно-правових відносин, відповідно, підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства.
Проте, погодитися з такими висновками суду першої інстанції неможливо з огляду на таке.
Відповідно до пункту 1 частини 1статті 255 ЦПК України суд закриває провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Встановлено, що позов було пред`явлено до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Житомирській області, Фонду соціального страхування України з вимогами про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення ОСОБА_1 з посади головного спеціаліста відділу контрольно-ревізійної роботи та аудиту управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області у зв`язку із скороченням чисельності та штату працівників, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Постановою Житомирського апеляційного суду від 07 листопада 2023 року замінено відповідача у справі - Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області, на його правонаступника - Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області. 
Відповідно до статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Відповідно до частини 1статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
За змістом КАС України публічно-правовий спір - це спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням, або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.
Отже, до справ адміністративної юрисдикції віднесені публічно-правові спори, ознакою яких є не лише спеціальний суб`єктний склад, але і підстава виникнення (з приводу виконання чи невиконання суб`єктом владних повноважень публічно-владних управлінських функцій, причому такі функції суб`єкт владних повноважень повинен виконувати саме у тих правовідносинах, в яких виник спір).
У своїй постанові Велика Палата Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 757/15346/18-ц дала тлумачення терміну публічно-владні управлінські функції. У розумінні пункту 2 частини 1статті 4 КАС України термін публічно означає, що такі функції суб`єкта спрямовані на задоволення публічного інтересу, тоді як зміст поняття владні полягає в наявності у суб`єкта повноважень застосовувати надану йому владу, за допомогою якої впливати на розвиток правовідносин. Управлінські функції - це основні напрямки діяльності органу влади, його посадової чи службової особи або іншого уповноваженого суб`єкта, спрямовані на управління діяльністю підлеглого суб`єкта.
Згідно з пунктом 2 частини 1статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.
За положеннями пункту 17 частини 1статті 4 КАС України публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.
Стаття 4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (в редакції, що діяла до 01 січня 2023) визначала наступне:
Фонд соціального страхування України є органом, який здійснює керівництво та управління загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та медичним страхуванням, провадить акумуляцію страхових внесків, контроль за використанням коштів, забезпечує фінансування виплат за цими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування та здійснює інші функції згідно із затвердженим статутом.
Фонд є некомерційною самоврядною організацією, що діє на підставі статуту, який затверджується його правлінням.
Фонд, якщо інше не передбачено законами України, не може займатися іншою діяльністю, крім тієї, для якої його створено, та використовувати свої кошти на цілі, не пов`язані з цією діяльністю.
Кошти Фонду не включаються до складу Державного бюджету України та використовуються тільки за цільовим призначенням.
Колегія суддів зазначає, що питання реорганізації Фонду, його управлінь, подальшого приєднання до Пенсійного фонду України, який є центральним органом виконавчої влади, не впливає на правову природу правовідносин щодо перебування позивача на посаді та звільнення з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області та не може розглядатись судом як перебування на публічній службі.
Спір між сторонами виник у зв`язку із виданням управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області наказу №01-14-к від 23.02.2022 про звільнення ОСОБА_1 з посади головного спеціаліста відділу контрольно- ревізійної роботи та аудиту управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області за п.1 ст. 40 КЗпП України.
Отже, видача наказу про звільнення позивача не є реалізацією уповноваженими особами Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області публічно-владних управлінських функцій та не спрямовано на задоволення публічного інтересу, а є суто трудовими відносинами працівника та роботодавця.
У постанові Верховного Суду від 05 жовтня 2022 року у справі № 460/280/19 зазначено, що для розгляду позову в порядку адміністративного судочинства необхідно встановити: по перше, чи є спір за своєю природою правовим, тобто чи звернення з позовом спрямоване на вирішення юридичного конфлікту між учасниками правовідносин; по друге, чи має такий спір ознаки публічно-правового, тобто чи позовні вимоги ґрунтуються на нормах публічного права, де держава в особі відповідних органів виступає щодо особи не як рівноправна сторона у правовідносинах, а як носій суверенної влади, який може вказувати або забороняти особі певну поведінку, давати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо. У протилежному випадку суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що спірні правовідносини є цивільно-правовими та не можуть бути предметом спору в адміністративному процесі, а тому висновок суду першої інстанції не ґрунтується на нормах матеріального та процесуального права.
Колегія суддів звертає увагу на те, що ухвалою 21 лютого 2024 року Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду передав справу № 712/4776/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди на розгляд Великої Палати Верховного Суду. 
Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2024 року справу № 712/4776/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди повернуто на розгляд колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.
Відповідно до ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Згідно зі ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла до висновку про задоволення апеляційної скарги, скасування ухвали суду першої інстанції з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити.
 Ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 09 квітня 2024 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 
Дата складення повного судового рішення 06 червня 2024 року.

Головуючий 

Судді