Постанова
Іменем України
 
09 квітня 2024 року
м. Київ
 
справа № 143/664/23
провадження № 61-366св24
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Ситнік О. М. (суддя-доповідач), Петрова Є. В., Пророка В. В.,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Погребищенського районного суду Вінницької області від 06 жовтня 2023 року у складі суддів Бойка А. В. та постанову Вінницького апеляційного суду від 06 грудня 2023 року у складі колегії суддів Матківської М. В., Сопруна В. В., Стадника І. М.,
 
у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Погребищенський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Вінницькому районі Вінницької області Центрального Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про встановлення факту смерті, родинних відносин та
 
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог 
 
У липні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту смерті та родинних відносин, у якій просила встановити факт, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 і вона була її рідною тіткою.
Заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 на території рф на вісімдесят четвертому році життя померла її рідна тітка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянка України. Реєстрація місця проживання тітки - с. Плисків Погребищенського району Вінницької області.
Внаслідок збройної агресії рф припинено будь-яке міжнародне правове співробітництво, не проведена реєстрація смерті ОСОБА_2 , не припинено нарахування пенсії Пенсійним фондом України, відсутній відповідний актовий запис про смерть ОСОБА_2 .
Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на нерухоме майно, зокрема, на присадибну земельну ділянку, яку вона правомірно використовує для власних потреб і має намір успадкувати через відсутність інших спадкоємців за законом, які б на неї претендували.
Встановлення факту смерті і родинних відносин має юридичне значення для реалізації спадкового права, оскільки законом не визначено іншого порядку встановлення цих фактів.
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
06 жовтня 2023 року рішенням Погребищенського районного суду Вінницької області у задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення факту смерті та родинних відносин відмовлено. 
06 грудня 2023 року постановою Вінницького апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення Погребищенського районного суду Вінницької області від 06 жовтня 2023 року залишено без змін.
Рішення судів мотивовано тим, що заявниця не надала жодних доказів родинних відносин її батька ОСОБА_3 з ОСОБА_2 .
На день подачі до суду заяви існувало зареєстроване в органах реєстрації актів громадянського стану свідоцтво про смерть ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з чим відсутні підстави для судового порядку встановлення факту смерті ОСОБА_2 .
Короткий зміст вимог касаційної скарги 
04 січня 2024 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку подала до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просила скасувати рішення Погребищенського районного суду Вінницької області від 06 жовтня 2023 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 06 грудня 2023 року, ухвалити нове рішення про задоволення заяви.
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
На обґрунтування наявності підстав касаційного оскарження судових рішень за пунктом 3 частини другої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) особа, яка подала касаційну скаргу, послалася на те, що відсутній висновок Верховного Суду щодо застосування Закону України «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах» від 01 грудня 2022 року та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року у справах окремого провадження про встановлення факту смерті громадян України, які проживали та померли на території рф до початку повномасштабного вторгнення 24 лютого 2022 року окупаційних військ держави агресора; у зв`язку з агресією рф є необхідність формування єдиної правозастосовчої практики про визнання Україною факту смерті громадян України, які проживали та померли на території рф до початку повномасштабного вторгнення.
Обґрунтовуючи підстави касаційного оскарження за пунктом 4 частини другої статті 389 ЦПК України, особа, яка подала касаційну скаргу, вказує, що суди належним чином не дослідили зібрані у справі докази щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.
Доводи інших учасників справи
Відзивів на касаційну скаргу від інших учасників справи не надходило.
Рух касаційної скарги в суді касаційної інстанції 
13 лютого 2024 року ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду відкрито касаційне провадження у цивільній справі та витребувано її із Погребищенського районного суду Вінницької області. 
У лютому 2024 року справа надійшла до Верховного Суду.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
ОСОБА_4 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 у с. Плисків Плисківського району Вінницької області, є дочкою ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження від 29 червня 1957 року, актовий запис № 32 (а. с. 7).
ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 у віці 91 рік, про що 28 жовтня 2019 року складено актовий запис № 23 виконавчим комітетом Плисківської сільської ради Погребищенського району Вінницької області та видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 (а. с. 20).
ОСОБА_2 народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 у с. Плисків Погребищенського району Вінницької області, із ІНФОРМАЦІЯ_6 зареєстрована у с. Плисків Погребищенського району Вінницької області, про що свідчить паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 (а. с. 8) 
Із відміток у паспорті громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_3 , виданого 04 червня 2021 року, вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_2 в`їхала на територію рф (а. с. 9).
Згідно з архівною довідкою від 27 червня 2023 року № 07-1440/7, виданою Державним архівом Вінницької області, ОСОБА_2 народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 , її батьки: ОСОБА_6 , 44 роки, українець; ОСОБА_7 , 34 роки, українка, підтвердженням чого є копія актового запису від 06 березня 1937 року № 36 про народження, вчиненого Плисківським районним бюро ЗАГС (а. с. 10, 11).
ОСОБА_2 , громадянка України, ІНФОРМАЦІЯ_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі орлівка місто лосино-петровський московської області рф, про що 03 січня 2022 року зроблено відповідний актовий запис про смерть за № 170229500002900005000 та видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_4 (а. с. 12).
Згідно з довідкою Державного архіву Вінницької області від 28 липня 2023 року № 07-1669/7 у книзі реєстрації актових записів про народження громадян у с. Плисків Погребищенського району Вінницької області за 1928 рік актового запису про народження ОСОБА_3 не виявлено (а. с. 35).
Позиція Верховного Суду
Касаційне провадження у справі відкрито з підстав, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі -ЦПК України.
Згідно з пунктами 3, 4 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише у межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду вивчив матеріали справи, перевірив доводи касаційної скарги та виснував, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав. 
Мотиви, якими керується Верховний Суд, та застосовані норми права 
Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Згідно із пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
У частині першій статті 315 ЦПК України міститься перелік фактів, що мають юридичне значення, справи щодо яких розглядаються судом.
Згідно із пунктами 1 і 8 частини першої статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти: родинних відносин між фізичними особами, смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.
Факти родинних відносин та смерті особи встановлюються у судовому порядку, якщо від їх встановлення залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Відповідно до частини першої статті 316 ЦПК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.
Заявником у справі можуть, зокрема бути: спадкоємці померлої особи, які мають право на спадщину як за законом, так і за заповітом і для них у зв`язку із встановленням факту родинних відносин мають настати певні юридичні наслідки; інші особи, якщо встановлення такого факту тягне виникнення юридичних наслідків для цих осіб.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 318 ЦПК України у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення повинно бути зазначено який факт заявник просить встановити та з якою метою.
Відповідно до частини четвертої статті 294 ЦПК України справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб.
Заінтересованими особами у справах про встановлення факту родинних відносин залежно від мети встановлення цього факту можуть бути й інші особи, які мають право на спадщину (діти, батьки, один із подружжя, що пережив, брати, сестри, онуки, особи, на користь яких складено заповіт, усиновлені, територіальна громада за відсутності інших спадкоємців за законом і за заповітом).
У своїй заяві про встановлення фактів ОСОБА_1 зазначила, що встановлення фактів смерті та родинних відносин має юридичне значення для реалізації її спадкового права; заінтересованою особою вона визначила Погребищенський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Вінницькому районі Вінницької області Центрального Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (а. с. 1).
Отже, метою встановлення вказаних фактів є реалізація заявницею її права на спадкування. Заявниця не вказала, яким чином визначена нею заінтересована особа причетна або ж має будь-яке право на спадкування, або уповноважена на прийняття рішення щодо реалізації права на спадкування.
Заява про встановлення факту родинних відносин повинна відповідати як загальним правилам щодо змісту і форми позовної заяви, встановленим статтею 175 ЦПК України, так і вимогам щодо її змісту, передбаченим статтею 318 ЦПК України.
Відповідно до пункту 3 частини першої та частини другої статті 318 ЦПК України у заяві повинно бути зазначені докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.
Такими доказами, що підтверджують наявність родинних відносин, зокрема, можуть бути: акти, анкети, автобіографії, листівки, сімейні фотографії, листи ділового та особистого характеру, особові справи, рішення судів, погосподарські книги, виписки із домових книг та інші документи, які містять у собі відомості про родинні відносини заявника і померлої особи; довідки органів реєстрації актів цивільного стану про неможливість поновлення втрачених записів; пояснення свідків, яким достовірно відомо про взаємовідносини померлої особи із заявником.
За правилами статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
З урахуванням таких вимог статті 81 ЦПК України та положень пункту 3 частини першої і частини другої статті 318 ЦПК України заявник повинен довести ті обставини на які він посилається як на підставу своїх вимог, зазначивши про такі обставини у своїй заяві та про докази, які їх підтверджують і до заяви додати ці докази.
За змістом статей 76-80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показами свідків.
Докази мають бути належними, допустимими, достовірними, достатніми.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, яким є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування, що становлять допустимість доказів.
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
У частинах першій-третій статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц викладено правовий висновок про те, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Це передбачено як статтями 58, 59, 212 ЦПК України у попередній редакції 2004 року, так і статтями 77, 78, 79, 80, 89, 367 ЦПК України у редакції від 03 жовтня 2017 року. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів.
Колегія суддів таких порушень норм процесуального права судами попередніх інстанцій не вбачає. 
Заявниця ОСОБА_1 не довела тих обставин, на які вона посилалася як на підставу своїх вимог, та відповідно до статей 13, 81, 318 ЦПК України не підтвердила зазначені нею обставини відповідними доказами, передбаченими статтями 76-88 ЦПК України, зокрема не надала належних і допустимих доказів на підтвердження родинних зв`язків із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
У постанові від 31 січня 2024 року у справі № 643/1873/23 (провадження № 61-9113св23) Верховний Суд виснував, що у разі, коли особисті немайнові та майнові права перебувають у стані правової невизначеності і особа позбавлена прав, які пов`язані із встановленням певного факту, вона потребує гарантованого Конституцією України та міжнародними договорами державного захисту. 
Доводи про існування реєстрації смерті у рф не можуть бути прийняті як належні, оскільки відсутня реєстрація смерті особи в Україні, однак це не спростовує висновку судів, бо заявниця не довела факту родинних відносин зі ОСОБА_2 та не підтвердила, яким чином відсутність реєстрації смерті останньої в України порушує її права.
У зв`язку з наведеним колегія суддів вважає, що відсутня необхідність для висновку Верховного Суду щодо застосування Закону України від 01 грудня 2022 року № 2783-IX «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року» у справах окремого провадження про встановлення факту смерті громадян України, які проживали та померли на території рф до початку повномасштабного вторгнення 24 лютого 2022 року окупаційних військ держави агресора - оскільки ці норми права не є застосовними у вказаній справі, бо підставою для відмови у заяві є відсутність доказів родинних відносин між заявницею та ОСОБА_2 .
Інші доводи касаційної скарги на правильність висновків судів не впливають та їх не спростовують.
Наявність обставин, за яких відповідно до частини першої статті 411 ЦПК України судове рішення підлягає обов`язковому скасуванню, касаційним судом не встановлено.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
Колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувані рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.
Щодо судових витрат
Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки у цій справі оскаржувані судові рішення підлягають залишенню без змін, розподілу судових витрат Верховний Суд не здійснює.
Керуючись статтями 389, 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Погребищенського районного суду Вінницької області від 06 жовтня 2023 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 06 грудня 2023 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                          О. М. Ситнік
                                                                                                                      Є. В. Петров 
                                                                                                                      В. В. Пророк