ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2561/24 Справа № 183/5662/21 	  	Суддя у 1-й інстанції - Городецький  Д.І. Суддя у 2-й інстанції - Барильська  А. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2024 року                                                                м. Дніпро
       Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:
головуючого – Барильської А.П., 
суддів: Демченко Е.Л., Макарова М.О.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 серпня 2023 року по справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» до ОСОБА_1 , третя особа – Моторне (транспортне) страхове бюро України, про стягнення сплаченого страхового відшкодування в порядку суброгації,-

ВСТАНОВИЛА: 

       У серпні 2021 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС» (далі - ПрАТ «СК «АРКС») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа – МТСБУ, про стягнення сплаченого страхового відшкодування в порядку суброгації.
       В обґрунтування позовних вимог посилалися на те, що 08 листопада 2019 року між ними і ОСОБА_2 укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту № 147а9дж, відповідно до умов якого було застраховано належний їй транспортний засіб Lexus, д.н.з. НОМЕР_1 . 26 квітня 2020 року о 18.00 год. в м. Дніпро по вул. Г.Воловача сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки Lexus, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля марки ВАЗ 21121, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 . Постановою Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 27 травня 2020 року у справі №205/3269/20 ОСОБА_1 було визнано винний у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн., постанова набрала законної сили 10 червня 2020 року.
       Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено застрахований ними автомобіль Lexus, д.н.з. НОМЕР_1 . 26 квітня 2020 року ОСОБА_2 звернулася до них з повідомленням про настання події, що має ознаки страхового випадку та заявою на виплату страхового відшкодування за Договором добровільного страхування транспортного засобу №147а9дж від 08 листопада 2019 року. Згідно звіту № 36/04.20 про оцінку вартості (розмір) збитків, спричинених пошкодженим транспортним засобом від 21 травня 2020 року, вартість відновлювального ремонту (з урахуванням ПДВ на запасні частини) складає 200996,02 грн., вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу та з урахуванням ПДВ становить 141536,23 грн. Відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування, страхового акту №ARX2566331 від 22 травня 2020 року та умов Договору добровільного страхування №147а9дж від 08 листопада 2019 року, розмір страхового відшкодування склав 193593,83 грн., з яких: 184629,83грн. – сплачено ними за відновлювальний ремонт пошкодженого транспортного засобу на рахунок СТО ФОП ОСОБА_3 та 8964 грн. - зараховано в якості несплачених чергових страхових платежів згідно до п. 28.24 Договору добровільного страхування № 147а9дж від 08 листопада 2019 року, яким передбачено, що у випадку сплати страхового платежу за цим договором частинами страховик має право здійснити страхове відшкодування за вирахуванням різниці між повним страховим платежем за договором та фактично сплаченим за договором страховим платежем. Франшиза згідно Договору добровільного страхування № 147а9дж від 08 листопада 2019 року становить 0,00 грн. Таким чином, розмір виплаченого страхового відшкодування за страховим випадком складає 193593,83 грн.
       На момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди відповідальність винної особи, тобто відповідача ОСОБА_1 , як учасника бойових дій застрахована в МТСБУ відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», що підтверджується відомостями з централізованої бази даних МТСБУ. Ними 19 червня 2020 року за вих.№ СУ/008338/3 на адресу МТСБУ (страховика винної у ДТП особи ОСОБА_1 ) було подано заяву про виплату страхового відшкодування в розмірі 193593,83 грн., сплаченого потерпілій особі за Договором добровільного страхування, проте відповіддю МТСБУ від 29 вересня 2020 року за вих. №3.1-01-б/27908 їм було відмовлено у відшкодуванні шкоди з підстав відсутності документів, які підтверджують, що ОСОБА_1 є учасником бойових дій та відповідно пільговиком, а тому, станом на час надання відповіді, не вбачає підстав для здійснення регламентної виплати в рахунок відшкодування витрат, понесених за Договором майнового страхування, тому просили суд ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на їх користь суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 193593,83 грн., а також витрати по сплаті судового збору в сумі 2903,91 грн.
       Рішеннм Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 серпня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.
       В апеляційній скарзі ПрАТ «СК «АРКС» посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким стягнути з відповідача на їх користь 63593,83 грн. та судовий збір. 
       Апеляційна скарга мотивована тим, що саме у зв`язку з відмовою МТСБУ виплатити їм страхове відшкодування ними було подано даний позов до відповідача. Враховуючи ліміт відповідальності МТСБУ у розмірі 130000 грн,. з врахуванням того, що відповідач є учасником бойових дій просили стягнути з нього саме 63593,83 грн. (195 593,83 - 130 000). 
       Відповідач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. Зазначив, що він є учасником бойових дій, як вірно встановлено судом першої інстанції та даний позов є передчасним. 
Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Згідно з п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.
Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.
Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України).
Апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (ч.1 ст.369 ЦПК України).
Зважаючи на те, що ціна позову становить 193593,83 грн. та не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.
       Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги, з огляду на наступне.
       Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
       Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
       Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи, виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.
       Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 26 квітня 2020 року о 18.00 год. в м. Дніпро по вул. Г.Воловача сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки Lexus, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля марки ВАЗ 21121, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням відповідача ОСОБА_1 .
       Постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 травня 2020 року у справі № 205/3269/20 ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн, постанова набрала законної сили 10 червня 2020 року.
       Зі змісту вказаної постанови вбачається, що ОСОБА_1 свою провину у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди визнав повністю та щиро покаявся.
       Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
       Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
       Встановлено, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено автомобіль Lexus, д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_2 та який застрахований позивачем за Договором добровільного страхування наземного транспорту № 147а9дж від 08 листопада 2019 року.
       Транспортний засіб ВАЗ 21121, д.н.з. НОМЕР_2 15 червня 2018 року був зареєстрований за відповідачем ОСОБА_1 , та в подальшому, 23 грудня 2020 року, був перереєстрований на іншого власника – фізичну особу, що підтверджується відповіддю ТСЦ МВС № 1246 від 13 січня 2023 року за вих. №31/4-1246/В-12023.
       Встановлено, що 26 квітня 2020 року Страхувальник пошкодженого транспортного засобу Lexus, д.н.з. НОМЕР_1 – ОСОБА_2 звернулася до позивача з повідомленням про настання події, що має ознаки страхового випадку та заявою на виплату страхового відшкодування за Договором добровільного страхування транспортного засобу № 147а9дж від 08 листопада 2019 року.
       Згідно звіту № 36/04.20 про оцінку вартості (розмір) збитків, спричинених пошкодженим транспортним засобом від 21 травня 2020 року, вартість відновлювального ремонту (з урахуванням ПДВ на запасні частини) складає 200996,02 грн., вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу та з урахуванням ПДВ становить 141536,23 грн.
       Позивачем ПрАТ «СК «АРКС» відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування, страхового акту № ARX2566331 від 22 травня 2020 року та умов Договору добровільного страхування № 147а9дж від 08 листопада 2019 року, розмір страхового відшкодування склав 193593,83 грн., з яких: 184629,83 грн. – сплачено за відновлювальний ремонт пошкодженого транспортного засобу на рахунок СТО ФОП ОСОБА_3 , що підтверджується платіжним дорученням № 671 333 від 25 травня 2020 року та 8964 грн. - зараховано в якості несплачених чергових страхових платежів згідно до п. 28.24 Договору добровільного страхування № 147а9дж від 08 листопада 2019 року, яким передбачено, що у випадку сплати страхового платежу за цим договором частинами страховик має право здійснити страхове відшкодування за вирахуванням різниці між повним страховим платежем за договором та фактично сплаченим за договором страховим платежем.
       Франшиза згідно Договору добровільного страхування № 147а9дж від 08 листопада 2019 року становить 0,00 грн.
       Таким чином, розмір виплаченого страхового відшкодування за страховим випадком склала 193593,83 грн.
       На момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди відповідальність винної особи, відповідача ОСОБА_1 , не застрахована.
       Відповідач ОСОБА_1 є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_3 від 11 червня 2015 року, ув`язку з чим останній на підставі п. 13.1 ст. 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» звільнений від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України, та згідно з вимогами пп. «г» п. 41.1 ст. 41 вказаного Закону, МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння особами, на яких поширюється дія пункту 13.1 статті 13 цього Закону.
       У зв`язку з тим, що відповідач ОСОБА_1 має статус учасника бойових дій, позивачем ПрАТ «СК «АРКС» 19 червня 2020 року за вих. № СУ/008338/3 на адресу третьої особи - МТСБУ було подано заяву про виплату страхового відшкодування в розмірі 193593,83 грн., сплаченого потерпілій особі за Договором добровільного страхування, проте відповіддю МТСБУ від 29 вересня 2020 року за вих. №3.1-01-б/27908 останньому відмовлено у відшкодуванні такої шкоди з підстав відсутності документів, які підтверджують статус відповідача ОСОБА_1 , як учасника бойових дій та який, відповідно є пільговиком, а отже станом на час надання відповіді МТСБУ не вбачає підстав для здійснення регламентної виплати в рахунок відшкодування витрат, понесених за Договором майнового страхування.
       Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ПрАТ «СК «АРКС» суд першої інстанції виходив з того, що у зв`язку з виплатою позивачем страхового відшкодування потерпілій особі, до нього перейшло право вимоги (в порядку суброгації) до завдавача шкоди у деліктному зобов`язані у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування, тобто відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завданням шкоди відповідачем ОСОБА_1 . В той же час, позивач передчасно звернувся до суду з відповідним позовом до ОСОБА_1 , який має статус учасника бойових дій, а тому останній звільнений від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України, у зв`язку з чим відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди здійснюється саме МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих. 
       Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, у зв`язку з наступним.
       Велика Палата Верховного Суду в постанові від 14 грудня 2021 року у справі №147/66/17 зазначила, що внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди виникають цивільні права й обов`язки, пов`язані з її відшкодуванням. Зокрема, потерпілий набуває право отримати відшкодування шкоди, а обов`язок виплатити відповідне відшкодування за Законом України №1961-IV виникає у страховика особи, яка застрахувала цивільну відповідальність (у визначених Законом України № 1961-IV випадках - МТСБУ), та в особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, якщо розмір завданої нею шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, зокрема на суму франшизи, чи якщо страховик (МТСБУ) за Законом України № 1961-IV не має обов`язку здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату). Тобто внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ).
       Майнова шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України).
       У статті 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
       Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України "Про страхування").
       За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України).
       Розрізняють добровільну та обов`язкову форми страхування (стаття 5 Закону України "Про страхування"). Добровільним може бути, зокрема, страхування наземного транспорту (пункт 6 частини четвертої статті 6 Закону України "Про страхування"). Втім, законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником, зокрема, відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування) (частина перша статті 999 ЦК України).
       Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України "Про страхування". До них згідно з пунктом 9 частини першої вказаної статті належить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема, Закон України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".
       Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України "Про страхування" до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. (пункт 70 постанови Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі N 755/18006/15-ц).
       Тобто страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, у якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.
       Як вбачається із матеріалів справи, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, винним у якій було визнано відповідача, було пошкоджено автомобіль Lexus, д.н.з. НОМЕР_1 , що застрахований позивачем за Договором добровільного страхування наземного транспорту №147а9дж від 08 листопада 2019 року. Розмір виплаченого позивачем страхового відшкодування за страховим випадком становить 193593,83 грн. На момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди відповідальність винної особи, тобто відповідача ОСОБА_1 не застрахована.
       Згідно з пунктом 39.1 статті 39 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (тут і далі в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) МТСБУ є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
       Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» чітко визначає умови, за яких МТСБУ здійснює відшкодування страхових коштів.
       Згідно з підпунктом 43.1.2 пункту 43.1 статті 43 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для забезпечення виконання зобов`язань членів МТСБУ перед страхувальниками і потерпілими при ньому, крім інших, створено фонд захисту потерпілих у ДТП (фонд захисту потерпілих), призначений для здійснення розрахунків з потерпілими у випадках, передбачених цим законом.
       Відповідно до підпункту «а» пункту 41.1 статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння, зокрема, транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.
       Згідно з пунктом 13. 1 статті 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» учасники бойових дій та інваліди війни, що визначені законом, інваліди I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним інваліду I групи, у його присутності, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим законом.
       Як встановлено судом першої інстанції, відповідач ОСОБА_1 має статус учасника бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_3 від 11 червня 2015 року, а тому відповідно до присів п. 13.1 ст. 13 Закону України № 1961-IV, останній звільнений від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України, у зв`язку з чим відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцем якої він є повинно проводитися саме МТСБУ.
       Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 23 грудня 2014 року (справа № 1-6/2014) положення пункту 13.1 статті 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зі змінами необхідно розуміти так, що транспортними засобами, які належать учасникам бойових дій, інвалідам війни та інвалідам I групи, є такі наземні транспортні засоби, якими зазначені особи володіють як на праві власності, так і на будь-якій іншій правовій підставі. У Законі України №1961 – IV передбачено особливості його застосування у випадках заподіяння шкоди внаслідок дорожньо-транспортних пригод, винуватцями яких є окремі категорії громадян, та обов`язкові умови, за наявності яких певні категорії фізичних осіб вважаються такими, чия цивільно-правова відповідальність застрахована, а Моторне бюро, відповідно, зобов`язане відшкодувати шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та майну потерпілих. Для учасників бойових дій та інвалідів війни, що визначені законом, інвалідів I групи умовою їх страхування є особисте керування належними їм транспортними засобами, а для інвалідів I групи - також і керування належними їм транспортними засобами іншою особою в їх присутності. Отже, особи, наведені у пункті 13.1 статті 13 Закону України № 1961 – IV, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України, а потерпілі особи мають право на відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені у цьому пункті особи, за рахунок коштів Моторного бюро із фонду захисту потерпілих.
       Враховуючи зазначені вимоги закону, оскільки відповідач, будучи учасником бойових дій, в момент ДТП керував власним транспортним засобом на законних підставах, у нього відсутній обов`язок відшкодовувати матеріальну шкоду, завдану позивачу. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначена особа, проводить МТСБУ. 
       Таким чином, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення і, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.
       Колегія суддів звертає увагу на те, що у своєму позові ПрАТ «СК «АРКС» просили стягнути з ОСОБА_1 на їх користь суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 193593,83 грн, обґрунтовуючи свої вимоги саме тим, що вони виплати вказану суму та МТСБУ їх звернення залишено без задоволення. В той же час в апеляційній скарзі позивач просить стягнути з відповідача 63593,83 грн. (195 593,83 - 130 000), тобто фактично позивач змінює свої позовні вимоги. 
       За таких обставин колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення має бути залишено без змін.
       Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

       Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» залишити без задоволення.
       Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 серпня 2023 року залишити без змін.
       Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів.

       Головуючий:                                                                А.П. Барильська

       Судді:                                                                        Е.Л. Демченко
                                                               
                                                                               М.О. Макаров