ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 квітня 2024 року
м. Київ
справа № 756/16942/17
провадження № 51-5713 км 23
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючої                                                 ОСОБА_1 ,
суддів                                                           ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання             ОСОБА_4 ,
прокурора                                                   ОСОБА_5 ,
захисника                                                   ОСОБА_6 (у режимі відеоконференції),
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу прокурора на вирок Оболонського районного суду м. Києва від 29 липня 2022 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 28 червня 2023 року щодо 
ОСОБА_7 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 ), 
виправданого за пред`явленим йому обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 Кримінального кодексу України 
(далі - КК).
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
1. За вироком Оболонського районного суду м. Києва від 29 липня 2022 року ОСОБА_7 визнано невинуватим та виправдано за ч. 2 ст. 307 КК через недоведеність вчинення ним кримінального правопорушення.
2. Київський апеляційний суд ухвалою від 28 червня 2023 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_7 залишив без змін.
3. Органами досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачувався в тому, що він, маючи не зняту та не погашену в передбаченому законом порядку судимість, переслідуючи мету отримання прибутку за рахунок незаконного збуту наркотичних засобів, разом із ОСОБА_8 (кримінальне провадження щодо якої закрито на підставі ухвали суду від 31 січня 2022 року у зв`язку зі смертю обвинуваченої відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 284 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), з метою реалізації протиправних намірів, групою осіб, діючи повторно, незаконно збував на території м. Києва наркотичний засіб - метадон за таких обставин.
4. Так, у невстановленому місці та час у ОСОБА_7 і ОСОБА_8 виник умисел, спрямований на збут наркотичного засобу - метадону. Реалізуючи свій злочинний намір, за не встановлених слідством обставин у невстановленому місці ОСОБА_7 придбав у ОСОБА_8 для подальшого збуту наркотичний засіб - метадон.
5. Перший етап оперативної закупки було проведено 14 липня 2017 року о 19 год 25 хв ОСОБА_9 , анкетні дані якого змінено у зв`язку із застосуванням заходів безпеки, з метою придбання наркотичного засобу - метадону зателефонував ОСОБА_8 та домовився про придбання в неї цього наркотичного засобу. Остання у свою чергу надала йому номер картки «ПриватБанк» №  НОМЕР_1 для перерахування 450 грн за його придбання.
6. Використовуючи електронний банківський термінал КБ «ПриватБанк», ОСОБА_9 того ж дня перерахував 450 грн на картку «ПриватБанк» №  НОМЕР_1 , після чого отримав інформацію про місцезнаходження наркотичного засобу - метадону.
7. Того ж дня, прибувши за вказаною ОСОБА_8 адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_9 знайшов паперовий згорток із кристалоподібною речовиною білого кольору, яку надалі було вилучено.
8. Органи досудового розслідування стверджували, що вказаний вище паперовий згорток, у якому була кристалоподібна речовина білого кольору та який було виявлено біля другого під'їзду на АДРЕСА_2 , попередньо туди поклав ОСОБА_7 .
9. Згідно з висновком експерта від 04 вересня 2017 року № 11-2/5141 надана на дослідження кристалічна речовина білого кольору масою 0,139 г містить наркотичний засіб, обіг якого обмежено, - метадон масою 0,085 г.
10. Далі, продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на збут наркотичного засобу - метадону, ОСОБА_7 за не встановлених слідством обставин у невстановленому місці придбав у ОСОБА_8 для подальшого збуту наркотичний засіб - метадон.
11. Так, 18 серпня 2017 року в період з 18 год 10 хв до 19 год 55 хв було проведено другий етап оперативної закупки, а саме: о 19 год 02 хв ОСОБА_9 , анкетні дані якого змінено у зв`язку із застосуванням заходів безпеки, із метою придбання наркотичного засобу - метадону зателефонував ОСОБА_8 та домовився про придбання в неї наркотичного засобу - метадону. Остання у свою чергу надала номер картки «ПриватБанк» №  НОМЕР_2 для перерахування 450 грн за придбання вказаного наркотичного засобу.
12. Згодом ОСОБА_9 , використовуючи електронний банківський термінал 
КБ «ПриватБанк», перерахував 450 грн на картку «ПриватБанк» №  НОМЕР_2 та отримав інформацію про місцезнаходження наркотичного засобу - метадону.
13. Цього ж дня, прибувши за вказаною ОСОБА_8 адресою:  АДРЕСА_3 , ОСОБА_9 знайшов паперовий згорток, у якому знаходилась кристалоподібна речовина білого кольору, котру згодом було вилучено.
14. Органи досудового розслідування стверджували, що вказаний вище паперовий згорток із кристалоподібною речовиною білого кольору, який було виявлено біля першого під`їзду на АДРЕСА_3 , попередньо туди поклав ОСОБА_7 .
15. За висновком експерта від 10 жовтня 2017 року № 11-2/5838 у наданій на дослідження кристалоподібній речовині білого кольору масою 0,246 г виявлено наркотичний засіб, обіг якого обмежено, - метадон масою 0,106 г.
16. Крім цього, продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на збут наркотичного засобу - метадону, ОСОБА_7 за не встановлених слідством обставин у невстановленому місці придбав у ОСОБА_8 для подальшого збуту наркотичний засіб - метадон.
17. Так, 22 вересня 2017 року в період з 14 год 00 хв до 16 год 25 хв було проведено третій етап оперативної закупки, а саме: о 15 год 15 хв ОСОБА_9 , анкетні дані якого змінено у зв'язку із застосуванням заходів безпеки, із метою придбання наркотичного засобу - метадону зателефонував ОСОБА_8 . Домовившись про придбання наркотичного засобу, остання надала йому номер картки «ПриватБанк» №  НОМЕР_2 для перерахування 450 грн за вказаний наркотичний засіб.
18. Надалі ОСОБА_9 , використовуючи електронний банківський термінал 
КБ «ПриватБанк», перерахував 450 грн на картку «ПриватБанк» №  НОМЕР_2 , після чого отримав інформацію про місцезнаходження наркотичного засобу - метадону.
19. Цього ж дня, прибувши за адресою, яку вказала ОСОБА_8 , а саме на 
АДРЕСА_4 , ОСОБА_9 знайшов паперовий згорток із кристалоподібною речовиною білого кольору, яку потім було вилучено.
20. Органи досудового розслідування стверджували, що вказаний вище паперовий згорток попередньо поклав ОСОБА_7 .
21. Згідно з висновком експерта від 08 листопада 2017 року № 11-2/6994 надана на дослідження кристалічна речовина білого кольору масою 0,124 г містить наркотичний засіб - метадон (фенадон) масою 0,036 г.
Вимоги та узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу
22. У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить скасуватисудові рішення щодо  ОСОБА_7 та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. 
23. Прокурор зазначає, що суд першої інстанції не надав всебічної, повної та неупередженої оцінки доказам на предмет їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємозв`язку, що призвело до безпідставного виправдання ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 307 КК, тобто до неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність. 
24. Також прокурор стверджує, що суд апеляційної інстанції не дослідив доказів, на які посилався прокурор в апеляційній скарзі, та не надав власної оцінки усім обставинам кримінального провадження з огляду на положення статей 22, 23, 94, 95 КПК, унаслідок чого дійшов передчасного висновку про законність вироку місцевого суду. Ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 419 КПК. 
25. Прокурор вказує, що не відповідає дійсності твердження судів першої та апеляційної інстанцій про те, що стороною обвинувачення не надано ряду процесуальних документів: витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, постанови слідчого про перекваліфікацію кримінального провадження, постанови прокурора про об`єднання кримінальних проваджень, а отже, на думку прокурора, допущено припущення стосовно відсутності відповідних документів у матеріалах кримінального провадження. 
26. Не аргументовано, на думку прокурора, і посилання судів на відсутність 
у матеріалах кримінального провадження процесуального документа, який би підтверджував повноваження слідчого на здійснення досудового розслідування та постанов прокурора про проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки за всіма епізодами злочинної діяльності. При цьому прокурор зазначає, що сторона захисту під час розгляду провадження судом першої інстанції не заявляла клопотань про визнання доказів недопустимими із зазначеної підстави.
27. Зазначає, що під час судового розгляду не ставилося питання щодо дослідження ухвал слідчого судді про надання дозволу на проведення негласних слідчих (розшукових) дій, а лише констатовано їх відсутність. Також прокурор стверджує, що ухвали Апеляційного суду м. Києва щодо проведення негласних слідчих (розшукових) дій містяться в матеріалах кримінального провадження. 
28. Вказує, що апеляційний суд безпідставно зазначив, що стороні захисту не було відкрито всіх матеріалів в порядку ст. 290 КПК. На підтвердження доводів касаційної скарги прокурор надіслав на адресу Суду копію протоколу про надання доступу до матеріалів досудового розслідування обвинуваченому ОСОБА_7 , який просить долучити.
29. Унаслідок цього прокурор наголошує, що суди дійшли необґрунтованого висновку про визнання недопустимими всіх доказів, отриманих у результаті проведення негласних слідчих дій.
30. Також прокурор звертає увагу, що сторона обвинувачення надала суду на дослідження протокол про результати проведення аудіо-, відеоконтролю особи 
від 07 листопада 2017 року, до якого додано карту пам`яті з інвентарним номером 326 від 11 липня 2017 року, протокол огляду вказаної карти пам`яті й постанову слідчого про визнання карти пам`яті речовим доказом та долучення її до матеріалів кримінального провадження від 11 липня 2017 року, однак суд усупереч вимогам закону не дослідив наданих аудіо- та відеозаписів через незабезпечення прокурором технічної та програмної можливості для дослідження зазначеного носія інформації, що на думку прокурора, повинен був зробити суд.
31. Суди не надали належної оцінки висновку експерта за результатами проведення фоноскопічної експертизи від 08 квітня 2020 року № 23-1/368, відповідно до якої слова та фрази, зафіксовані в результаті зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж, промовлені саме ОСОБА_7 .
32. Заперечень на касаційну скаргу до Верховного Суду не надходило.
Позиції учасників судового провадження
33. Прокурор частково підтримала подану касаційну скаргу та просила скасувати ухвалу апеляційного суду та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Захисник заперечував щодо задоволення касаційної скарги прокурора.
Мотиви Суду
34. Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи, наведені в касаційній скарзі та доповненнях до неї, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла таких висновків.
35. Статтею 433 КПК передбачено, що суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, правильність правової оцінки обставин і не уповноважений досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено в оскаржених судових рішеннях, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
36. Підставами для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції згідно зі ст. 438 КПК є істотне порушення кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого. Вирішуючи питання про наявність зазначених підстав, суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 цього Кодексу. Скасування судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій через неповноту судового розгляду (ст. 410 КПК) та невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження (ст. 411 КПК) чинним кримінальним процесуальним законом не передбачено.
37. Оспорювання прокурором установлених за результатами судового розгляду фактів із викладенням власної версії події, що зводиться до тверджень про невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та неповноти судового розгляду, з огляду на вимоги ст. 438 КПК не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.
38. Відповідно до ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення. 
39. За змістом ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
40. Зазначені положення узгоджуються зі змістом ч. 2 ст. 17 КПК, відповідно до якої ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.
41. Статтею 373 КПК передбачено, що виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, зокрема, що кримінальне правопорушення вчинено обвинуваченим.
42. Разом з тим, обвинувальний вирок може бути ухвалений судом лише у випадку, коли вина обвинуваченого доведена поза розумним сумнівом.
43. Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння або пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був учинений і обвинувачений є винним у його вчиненні.
44. Тобто, дотримуючись засад змагальності та виконуючи свій професійний обов`язок, передбачений ст. 92 КПК, сторона обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, що існує єдина версія винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.
45. Як убачається з матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції зі свого боку забезпечив сторонам усі можливості для реалізації їх прав у судовому засіданні в рамках кримінального процесуального закону.
46. З матеріалів кримінального провадження вбачається, що місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що сторона обвинувачення не надала допустимих, належних і достатніх доказів на підтвердження того, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 307 КК, вчинено ОСОБА_7 .
47. Обґрунтовуючи такий висновок, місцевий суд допитав свідків ОСОБА_10 , який був присутній під час проведення обшуку у ОСОБА_8 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які були залучені понятими під час проведення закупівлі наркотичних засобів, й урахував надані докази за трьома епізодами від 14 липня, 15 серпня 22 вересня 2017 року, зокрема:
- протоколи огляду грошових коштів для проведення контролю за вчиненням злочину (оперативна закупка) від 14 липня, 15 серпня і 22 вересня 2017 року;
- протоколи огляду особи закупівельника та вручення грошових коштів для проведення контролю за вчиненням злочину (оперативна закупка) від 14 липня, 15 серпня і 22 вересня 2017 року;
- протоколи про результати контролю за вчиненням злочину (оперативна закупка) від 14 липня, 15 серпня і 22 вересня 2017 року. Відповідно до зазначених протоколів закупівельник ОСОБА_9 з метою придбання наркотичних засобів по телефону спілкувався з жінкою на ім`я ОСОБА_13 , яка надавала йому номер банківської картки для перерахування коштів на неї, після здійснення оплати, закупівельник знову телефонував до цієї жінки і вона повідомляла, де знаходиться закладка метадону;
- протоколи огляду місця події від 14 липня, 15 серпня і 22 вересня 2017 року, відповідно до яких ОСОБА_9 придбав щоразу за 450 грн та забирав у місцях закладок паперові згортки зі вмістом невідомого походження;
- квитанції про здійснення оплати на рахунки одержувача НОМЕР_3 , НОМЕР_4 через банкомати ТS 207295 ПриватБанк, розташований на просп. Василя Порика, 9 ; ТS 209206 ПриватБанк, розташований на 
вул. Світлицького, 30 ; ТS 211385 ПриватБанк, розташований на вул. Малиновського, 12 , від 14 липня, 15 серпня і 22 вересня 2017 року відповідно;
- висновок експертизи від 04 вересня 2017 року № 11-2/5141, згідно з яким надана на дослідження кристалічна речовина білого кольору масою 0,139 г містить наркотичний засіб, обіг якого обмежено, - метадон (фенадон). Маса метадону (фенадону) у речовині становить 0,085 г (епізод від 14 липня 2017 року); 
- висновок експертизи від 10 жовтня 2017 року № 11-2/5838 про те, що в наданій на дослідження кристалоподібній речовині білого кольору масою 0,246 г виявлено наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон (фенадон). Його маса становить 0,106 г (епізод від 15 серпня 2017 року);
- висновок експертизи від 08 листопада 2017 року № 11-2/6994 про те, що надана на дослідження кристалоподібна речовина білого кольору масою 0,124 г містить наркотичний засіб - метадон (фенадон), масою 0,036 г (епізод від 22 вересня 2017 року);
- протокол про результати проведення аудіо-, відеоконтролю особи від 07 листопада 2017 року (епізод від 22 вересня 2017 року), складений оперуповноваженим Управління протидії наркозлочинності Головного управління Національної поліції у м. Києві з посиланням на доручення прокурора та на ухвалу слідчого судді (до цього протоколу додано карту пам`яті з інвентарним номером 229 від 31 травня 2017 року); 
- протокол огляду вказаної карти пам`яті від 12 грудня 2017 року з використанням програми «Safari_2.1.5»;
- постанову слідчого про визнання речовим доказом карти пам`яті з інвентарним номером 229 від 31 травня 2017 року та долучення її до матеріалів кримінального провадження.
48. Дослідивши зазначені докази, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що ними не доведено винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК.
49. Так, місцевий суд слушно зауважив, що прокурор не додав постанови про контроль за вчиненням злочину у формі оперативної закупки наркотичних засобів та доручення працівникам оперативного підрозділу на здійснення цих негласних слідчих (розшукових) дій 14 липня, 15 серпня і 22 вересня 2017 року.
50. Відповідно до ч. 4 ст. 246 КПК виключно прокурор має право прийняти рішення про проведення такої негласної слідчої (розшукової) дії, як контроль за вчиненням злочину. А за змістом ст. 251 КПК таке рішення приймається у формі постанови, яка має відповідати вимогам частини 1 цієї статті, у тому числі у ній мають бути зазначені відомості про особу (осіб), яка буде проводити негласну слідчу (розшукову) дію. Також ч. 6 ст. 246 КПК передбачено, що проводити негласні слідчі (розшукові) дії має право слідчий, який здійснює досудове розслідування кримінального провадження, або за його дорученням - уповноважені оперативні підрозділи відповідних органів.
51. З матеріалів кримінального провадження вбачається, що сторона обвинувачення під час судового розгляду не долучила до матеріалів провадження жодної постанови прокурора про проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки наркотичних засобів 14 липня, 15 серпня, 22 вересня 2017 року, як і не долучила жодного доручення на проведення цих негласних слідчих (розшукових) дій.  
52. З огляду на наведене, суд ухвалив правильне рішення про визнання недопустимими всіх доказів, отриманих у результаті проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки наркотичних речовин 14 липня, 15 серпня і 22 вересня 2017 року, які були надані прокурором на обґрунтування винуватості ОСОБА_7 у вчиненні трьох епізодів кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК. Викладене цілком узгоджується з позицією Касаційного кримінального суду Верховного Суду, яка викладена в постановах від 27 лютого та 05 листопада 2019 р^[1].
53. Також суд правильно вказав про те, що висновки експертів від 04 вересня 2017 року № 11-2/5141, від 10 жовтня 2017 року № 11-2/5838, від 08 листопада 2017 року № 11-2/6994 разом із наркотичними речовинами, які було досліджено під час експертиз, необхідно визнати недопустимими доказами за правилами доктрини «плодів отруйного дерева», оскільки вони отримані в результаті проведення незаконних негласних слідчих (розшукових) дій, що не відповідають вимогам статей 246, 251, 271 КПК.
54. Твердження прокурора про те, що в матеріалах кримінального провадження містяться ухвали апеляційного суду від 22 червня, 04 липня, 03, 30 серпня, 06, 20 вересня 2017 року (у кількості 8 штук) про надання дозволу на проведення негласних слідчих (розшукових) дій, які в свою чергу були відкриті стороні захисту в порядку ст. 290 КПК не ґрунтується на матеріалах кримінального провадження. 
55. Так, дійсно ухвалою слідчого судді Апеляційного суду м. Києва від 06 вересня 2017 року, що міститься в матеріалах кримінального провадження, задоволено клопотання прокурора та надано дозвіл прокурору Київської місцевої прокуратури ОСОБА_14 на проведення негласних слідчих (розшукових) дій, а саме - зняття інформації з транспортної телекомунікаційної мережі мобільного абонента НОМЕР_5 , якими користується ОСОБА_8 терміном на 60 діб з моменту підписання ухвали (т. 2 а. с. 77-79). Разом з цим це єдина ухвала слідчого судді апеляційного суду про надання дозволу на проведення негласних слідчих (розшукових) дій, яка наявна в матеріалах кримінального провадження. 
56. В подальшому на виконання цієї ухвали було складено протокол про зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 11 грудня 2017 року (т. 1 а. с. 190-203).
57. З матеріалів кримінального провадження вбачається, що місцевий суднадав оцінку наявним у матеріалах кримінального провадження відомостям, які було здобуто за результатами зняття інформації з транспортної телекомунікаційної мережі мобільного абонента НОМЕР_5 ( ОСОБА_8 ) та висновку фоноскопічної експертизи від 08 квітня 2020 року. Водночас, урахувавши, що під час обшуків в обвинувачених 22 та 23 вересня 2017 року наркотичних речовин або грошових коштів від їх продажу не було виявлено, ні один свідок обвинувачення не підтвердив, що саме ОСОБА_7 здійснив «закладку» наркотичних засобів за вказаними в обвинувальному акті адресами, дійшов обґрунтованого висновку про те, що ці докази у своїй сукупності є недостатніми для визнання ОСОБА_7 винуватим у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення як за окремими, так і за всіма епізодами.
58. З урахуванням наведеного суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що в матеріалах кримінального провадження відсутні належні та допустимі докази того, що в цих трьох епізодах продаж (або ж інша форма збуту) був здійснений саме ОСОБА_7 .
59. Не погодившись із виправдувальним вироком місцевого суду, прокурор звернувся з апеляційною скаргою.
60. Зі змісту ухвали апеляційного суду вбачається, що наведені в касаційній скарзі доводи прокурора про те, що висновки місцевого суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та судовий розгляд проведено неповно, є аналогічними його доводам, викладеним в апеляційній скарзі, були предметом ретельної перевірки під час розгляду провадження судом апеляційної інстанції. Апеляційний суд повторно дослідив наявні в матеріалах кримінального провадження письмові докази та, залишаючи апеляційну скаргу без задоволення, а виправдувальний вирок щодо ОСОБА_7 - без змін, навів в ухвалі докладні мотиви прийнятого рішення. 
61. При цьому, перевіряючи доводи прокурора, про безпідставне не дослідження місцевим судом інформації що міститься на карті пам`яті micro SONC інв. номер 326т від 11 липня 2017 року, апеляційний суд установив, що долучений до протоколу про результати негласних слідчих (розшукових) дій - проведення аудіо-, відеоконтролю особи від 07 листопада 2017 року карту пам`яті micro SONC інв. номер 326т від 11 липня 2017 року, в тому числі за допомогою технічних спеціалістів не виявилося можливим, оскільки її відкриття захищене відповідним способом. 
62. Не забезпечив можливості дослідження зазначеної карти пам`яті і прокурор ні в суді першої інстанції, ні в апеляційному суді. При цьому доводи прокурора про те, що таку можливість мав забезпечити суд з огляду на засаду змагальності, передбачену ст. 22 КПК, є безпідставними. 
63. З наведеного вбачається, що суди дійшли обґрунтованого висновку про те, що сторона обвинувачення не надала допустимих, достовірних та достатніх доказів, які би підтверджували винуватість ОСОБА_7 поза розумним сумнівом, унаслідок чого прийняли правильне процесуальне рішення про його виправдання у зв`язку з недоведеністю вчинення ним злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК.
64. З таким висновком погоджується і колегія суддів. 
65. Доводи прокурора про те, що апеляційний суд безпідставно зазначив, що стороні захисту не було відкрито всіх матеріалів в порядку ст. 290 КПК є необґрунтованими, оскільки у матеріалах провадження відсутній протокол про надання доступу до матеріалів досудового розслідування стороні захисту, а його копію прокурор надіслав лише до суду касаційної інстанції. Проте, це загалом не впливає на законність оскаржуваних судових рішень, ураховуючи що матеріали кримінального провадження не містять достатніх доказів для визнання винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину.
66. За змістом статей 7, 404, 419 КПК у їх взаємозв`язку вбачається, що суд апеляційної інстанції при залишенні апеляційної скарги без задоволення зобов`язаний перевірити всі викладені у ній доводи, а також аргументи, наведені сторонами під час апеляційного провадження, в своїй ухвалі дати на них вичерпну відповідь та зазначити підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.
67. Апеляційний суд, переглядаючи вирок суду першої інстанції щодо 
ОСОБА_7 , дотримався зазначених норм кримінального процесуального закону. Ухвала апеляційного суду відповідає положенням ст. 419 КПК.
68. Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які би були підставами для скасування судових рішень, та неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, про що йдеться в касаційній скарзі прокурора, Верховний Суд не встановив.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК, Суд
ухвалив:
Вирок Оболонського районного суду м. Києва від 29 липня 2022 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 28 червня 2023 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни, а касаційну скаргу прокурора без задоволення.
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1                                     ОСОБА_2                                  ОСОБА_3

^[1] Постанова Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 27.02.2019 р. у справі № № 753/19835/14-к (провадження № 51-6192км18). URL: https://reyestr.court.gov.ua/Review/80183442; Постанова Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 05.11.2019 р. у справі № 344/11299/15-к (провадження № 51-1009км19). URL: https://reyestr.court.gov.ua/Review/85743614.