Справа №591/2008/24 	Головуючий у суді 1-ї інстанції - Сорока М. Р.	
Номер провадження 33/816/586/24 	Суддя-доповідач Філонова Ю. О. 	
Категорія  173-2 КУпАП  	  	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2024 року суддя Сумського апеляційного суду Філонова Ю. О. ,з участю захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Шаповаленка Р.О., потерпілого ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_2 на постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 29 лютого 2024 року, якою відносно 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою : АДРЕСА_1 , проживаюча за адресою: АДРЕСА_2 , працюючої у ТОВ «ВНДІАН»

закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.173-2 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення, - 

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №192696 від 20.02.2024 року, який складено за ч. 1 ст.173-2 КУпАП, ОСОБА_1 07.12.2023 року о 20 год.30 хв. за адресою: АДРЕСА_3 , вчинила відносно свого колишнього чоловіка ОСОБА_2 домашнє насильство, а саме: ображала, виражалася нецензурною лайкою у його бік, чим завдала шкоди психологічному здоров`ю потерпілого. 
Постановою судді Зарічного районного суду м. Суми від 29 лютого 2024 року провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрито у зв`язку відсутністю складу адміністративного правопорушення. 

З таким рішенням судді не погодився потерпілий ОСОБА_2 і подав апеляційну скаргу в якій просив скасувати постанову Зарічного районного суду м. Суми від 29 лютого 2024 року та притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст..173-2 КУпАП.

В обґрунтування своїх вимог апелянт зазначав, що ОСОБА_1 в ході конфлікту погрожувала йому, внаслідок чого у нього погіршилась якість життя та було завдано розлади його психічному здоров`ю. 
Вказував, що факт домашнього насильства підтверджується заявою, поясненнями та документами, які підтверджують, що погроза реалізується. 
Наголошував, що ОСОБА_1 не була присутня під час судового засідання, про дату якого їй було належним чином повідомлено, хоча її участь згідно ст.268 КУпАП є обов`язковою, замість неї в засіданні був присутній її представник.
Вислухавши доповідь судді щодо обставин справи, доводи потерпілого ОСОБА_2 , який просив постанову суду першої інстанції скасувати і притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.173-2 КУпАП, думку захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Шаповаленка Р.О., який заперечив щодо задоволення вимог апеляційної скарги ОСОБА_2 , вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, суд дійшов такого висновку. 
Згідно з положеннями ст.245 КУпАП, основним завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно диспозиції ч.1 ст. 173-2 КУпАП вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення
Об`єктом вказаного правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.
Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких з зазначених в диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки - можливість настання чи настання фізичної або психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч. 1 ст. 173-2 КУпАП необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.
З аналізу вищевказаних норм вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч.1 ст. 173-2 КУпАП, має місце тоді, коли будь-які діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи настання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
Таким чином, під домашнє насильство, зокрема психологічного характеру, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, підпадають лише такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється емоційна невпевненість, страх або іншим чином завдається шкода психічному здоров`ю іншого члена сім`ї.
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №192696 від 20.02.2024 року, який складено за ч. 1 ст.173-2 КУпАП, ОСОБА_1 07.12.2023 року о 20 год.30 хв. за адресою: АДРЕСА_3 , вчинила відносно свого колишнього чоловіка ОСОБА_2 домашнє насильство, а саме: ображала, виражалася нецензурною лайкою у його бік, чим завдала шкоди психологічному здоров`ю потерпілого. 
Постановою судді Зарічного районного суду м. Суми від 29 лютого 2024 року провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрито у зв`язку відсутністю складу адміністративного правопорушення. 
За висновками суду першої інстанції з матеріалів справи вбачається, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 існує конфлікт щодо виховання дитини та визначеного способу спілкування з дитиною, ОСОБА_2 подано позов про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини та визначення способу участі батька та бабусі у вихованні дитини. Тобто, між сторонами існує спір з приводу визначення способу виховання дитини, невдоволення потерпілого поведінкою ОСОБА_1 та її чоловіка. 
Будь-яких доказів на підтвердження позиції когось з учасників події, до протоколу не додано, учасниками не підтверджено, а суд не має права збирати відповідні докази на підтвердження винуватості чи невинуватості особи, тобто відсутні будь-які відомості та докази вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства, у результаті якого ОСОБА_2 була завдана, чи могла бути завдана шкода фізичному чи психологічному здоров`ю, що є обов`язковим елементом складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП.
Дослідивши матеріали справи в сукупності з доводами апеляційної скарги суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого суду про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
Так, апеляційний суд вислухав потерпілого ОСОБА_2 , який пояснив, що колишня дружина пішла від нього до іншого чоловіка, згідно рішення виконкому СМР від 02.01.2023 визначено дні побачень з їх спільним сином ОСОБА_2 , 2017 р.н. Під час однієї з таких зустрічей 07.12.2023 дитина сказала, що його сім`я це безпосередньо він, ОСОБА_3 (інший чоловік) та мама. Оскільки ОСОБА_1 на його зауваження про маніпулювання свідомістю малолітньої дитини не відповіла, він звернувся до ОСОБА_4 . Щодо події та обставин справи зазначив, що ОСОБА_1 не виражалася в його сторону нецензурною лайкою, не ображала, а погрожувала йому тим, що він більше не побачить свою дитину. Ця фраза спричинила йому психологічних страждань, тому вказані погрози він розцінює як вчинення відносно нього домашнього насильства.

Перевірив суд апеляційної інстанції і інші матеріали справи, що були додані до протоколу про адміністративне правопорушення:
- протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 20.02.2024 року від заявника ОСОБА_2 надійшло повідомлення про вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства відносно нього (а.с. 3).
- письмові пояснення ОСОБА_2 , в яких останній зазначив, що 07.12.2023 він забрав у своєї колишньої дружини сина та проводив з ним час за адресою свого проживання. Під час передачі сина колишній дружині ОСОБА_1 декілька разів запитав у неї, хто саме вона чи її співмешканець налаштовують дитину проти нього, після чого її співмешканець схопив його за передпліччя, ОСОБА_2 зробив спробу прибрати його руки, у результаті чого він підслизнувся та впав спочатку на машину, а потім на лід, підвівшись, посадив ОСОБА_1 та дитину до машини. У цей час ОСОБА_1 висловила погрози ОСОБА_2 , що він більше свою дитину не побачить (а.с.4).
- письмові пояснення ОСОБА_1 , згідно яких 07.12.2023 під час зустрічі з колишнім чоловіком ОСОБА_2 останній лаявся та погрожував їй, після чого вдарив її чоловіка ОСОБА_4 та продовжував, що вдарить її. Потім з`явилася сусідка ОСОБА_2 та відвела його додому. Після чого конфлікт завершився та вони з чоловіком звернулися до медичного закладу для надання допомоги її чоловіку (а.с. 5).
Проаналізувавши вище викладене, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 існує конфлікт щодо виховання дитини та визначеного способу спілкування з дитиною, ОСОБА_2 подано позов про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини та визначення способу участі батька та бабусі у вихованні дитини. Тобто, між сторонами існує спір з приводу визначення способу виховання дитини, невдоволення потерпілого поведінкою ОСОБА_1 та її чоловіка.

При цьому, як правильно зауважив суд першої інстанції, будь-яких доказів на підтвердження позиції когось з учасників події, до протоколу не додано, учасниками не підтверджено, а суд не має права збирати відповідні докази на підтвердження винуватості чи невинуватості особи, тобто відсутні будь-які відомості та докази вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства, у результаті якого ОСОБА_2 була завдана чи могла бути завдана шкода фізичному чи психологічному здоров`ю, що є обов`язковим елементом складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП. Сам лише факт наявності між учасниками справи конфліктної ситуації не може свідчити про вчинення психологічного насильства в розумінні вимог ст. 173-2 КУпАП та ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

У справі «Малофєєва проти росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30 травня 2013 року, заява № 36673/04) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).
Доводи викладені в апеляційній скарзі потерпілого були ретельно перевірені апеляційним судом, проте в ході розгляду не знайшли свого підтвердження.

Посилання апелянта про те, що ОСОБА_1 не була присутня під час судового засідання, про дату якого їй було належним чином повідомлено, хоча її участь згідно ст..268 КУпАП є обов`язковою, не є  підставою для визнання судового рішення незаконним, оскільки статтею 268 КУпАП визначений вичерпний перелік категорій справ про адміністративні правопорушення, розгляд яких передбачає обов`язкову участь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, проте стаття 173-2 КУпАП до цього переліку не входить. 

Таким чином, апеляційний суд не знаходить підстав для скасування постанови суду, яка є законною, вмотивованою, такою, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи, у зв`язку з чим залишає її без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП України, –

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 29 лютого 2024 року, якою відносно ОСОБА_1 , провадження у справі про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрито, у зв`язку з відсутністю складу правопорушення, залишити без зміни, а апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_2 на цю постанову, без задоволення.  

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя Сумського апеляційного суду	Філонова Ю. О.