П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

25 червня 2024 р.	м. Одеса	Справа № 420/35527/23	

                                                                                                                                   Головуючий в 1 інстанції: Скупінська О. В.
                                                                                                                                  Час і місце ухвалення: м.  Одеса

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
                    головуючого  –  Лук`янчук О.В.
                    суддів              –  Бітова А. І.
                                                    –  Ступакової І. Г.    
                    
розглянувши у порядку письмового провадження в місті Одеса адміністративну справу за апеляційною скаргою Одеської митниці (відокремлений підрозділ Державної митної служби України) на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11 березня 2024 року по справі за позовом приватного підприємства “АЛІБІ” до Одеської митниці (відокремлений підрозділ Державної митної служби України) про визнання протиправним та скасування рішення, -

                                              В С Т А Н О В И Л А :

ПП “АЛІБІ” звернулося до суду з позовом до Одеської митниці, в якому просило суд визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 20.10.2023 № UA500500/2023/000669/2, прийняте Одеською митницею Державної митної служби України.
В обґрунтування позовних вимог зазначається, що відповідно до документів наданих до митного оформлення, а також обумовлених сторонами умов поставки у ціну товару були включені всі витрати на пакувальні матеріали та роботи, пов`язані із пакуванням; витрати на навантаження оцінюваних товарів, витрати на доставку товару до пункту призначення. При перелічені зазначених начебто розбіжностей інспектор митниці жодним чином не зазначив як ці нібито “розбіжності” впливають на митну вартість товарів, або унеможливлюють її визначення як таку. Посилання відповідача в рішенні про коригування митної вартості товару на відомості з баз даних ЄАІС Держмитслужби та АСМО “Інспектор” не є доказом заниження митної вартості товарів в разі наявності у декларанта усіх документів, які підтверджують обґрунтованість заявленої митної вартості товару за ціною договору та не мають розбіжностей, які б не давали можливість визначити вартість товару. Митний орган визначив митну вартість одиниці товару, Товар 1: Ананас консервований, нарізаний кільцями, у легкому сиропі з вмістом цукру менш ніж 10%. та Товар 2: Ананас консервований, нарізаний шматочками, у легкому сиропі 3-го гатунку з вмістом цукру меньш ніж 10% на однаковому рівні незважаючи на те, що кожна одиниця товару має власні індивідуальні характеристики, які й впливають на формування його ціни: товар 1- ананас нарізаний кільцями, а товар 2- ананас нарізаний шматочками 3–го гатунку. Будь-яких переконливих аргументів та доказів, які б викликали обґрунтовані сумніви у достовірності проведеного ПП “АЛІБІ2 розрахунку митної вартості товару за ціною договору відповідачем не наведено. 
Таким чином, у Одеської митниці були відсутні правові підстави для відмови у визначенні митної вартості товарів за ціною договору (контракту), оскільки ПП “АЛІБІ” до декларації митної вартості були додані документи, що підтверджують митну вартість товарів, а подані документи містили достовірні числові дані, які підтверджували митну вартість товарів за ціною договору згідно з вимогами ч.4,5 ст. 58 МКУ.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 11 березня 2024 року адміністративний позов приватного підприємства “АЛІБІ” до Одеської митниці (відокремлений підрозділ Державної митної служби України) про визнання протиправним та скасування рішення – задоволено.
Визнано протиправним та скасовано рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів № UA500500/2023/000669/2.
Стягнуто з Одеської митниці за рахунок бюджетних асигнувань на користь приватного підприємства “АЛІБІ”  суму сплаченого судового збору у розмірі 2147,20  грн.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, Одеська митниця (відокремлений підрозділ Державної митної служби України), подала  апеляційну скаргу, в якій зазначає про порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, а тому просить скасувати рішення суду першої інстанції та  прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що о у графі 33 Рішення про коригування митної вартості товарів № UA500500/2023/000669/2 від 20.10.2023, а саме: відповідно до п п.в) п1 ч.10 ст.58 Митного кодексу України (далі – МКУ) при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням. Проте, у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі тощо) відсутні числові дані щодо згаданої складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару. Крім того, згідно зовнішньоекономічного договору (контракту) від 03.06.2021 № 2021-1 (далі-Контракт) постачання товару та умови (п.2 Контракту), ціна, умови платежу (п.4 Контракту), кількість товару вказуються у Специфікації (Проформи Інвойс), які до митного не надані. В рахунку-фактурі 15.08.2023 № TKI 23/0700 вказано умови оплати «за контрактом № 2021-1-TR від 03.06.2021 з дати оформлення ВМД на протязі 360», що не відповідають умовам п.4.3 Контракту, який передбачає оплату покупцем за товар згідно Специфікації (Проформи Інвойс). Вказує, що оскільки в документах, які надані позивачем до Одеської митниці разом з митною декларацією (МД) № 23UA500500036951U8 від 19.10.2023 містились розбіжності, ознаки підробки та не містилися всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, а також декларантом не подані витребувані митницею додаткові документи, які підтверджують митну вартість товарів, то зазначені обставини, у відповідності до п.2 ч.6 ст. 54 МКУ, були підставою для прийняття митницею рішення про коригування митної вартості товарів та відмови митним органом у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю.
Відповідно до п. 1 ч. 1  ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного. 
Судом першої інстанції встановлено, що 03.06.2021 компанією ATLANTIK GIDA TEKSTIL INSAAT NAKLIYAT SANA.YI ve DIS TICARET LTD.STI (Туреччина) (як продавцем) та приватним підприємством “АЛІБІ” (як покупцем) укладено контракт №2021-1-TR, за умовами якого продавець продає, а покупець придбає товари згідно Специфікацій, які додаються до контракту і є невід`ємними частинами цього контракту (а.с.30-33).
Відповідно до п. 2 Договору товар поставляється в кількості та на умовах, вказаних у специфікації. Ціна товару вказується у Специфікації.
Підпунктом 2.4 п. 2 контракту визначено, що ціна товару в упаковці вказується у Специфікації (Проформа Інвойс).
17.06.2022 компанією ATLANTIK GIDA TEKSTIL INSAAT NAKLIYAT SANA.YI ve DIS TICARET LTD.STI (Туреччина) (як продавцем) та приватним підприємством “АЛІБІ” (як покупцем) укладено додаткову угоду №2 до контракту №2021-1-TR (а.с.34), якою пункт 2 викладено в такій редакції:
2.1.Товар поставляється в кількості згідно Інвойсу.
2.2. Товар поставляється на умовах, вказаних у Інвойсі.
2.3. Постачання товару здійснюється партіями, згідно Інвойсу.
2.4.Ціна Товару в упаковці вказується у Інвойсі. 
Так, згідно інвойсу №ТКІ 23/0700 від 15.08.2023 компанією ATLANTIK GIDA TEKSTIL INSAAT NAKLIYAT SANA.YI ve DIS TICARET LTD.STI на адресу позивача постачався товар, в саме:
1.Ананас консервований, нарізаний кільцями, у легкому сиропі. Дата виготовлення (пакування) 06.2023 року, врожай 2022 року, термин придатності 36 місяців, упакований в ящики по 6,78 кг, кількість ящиків 1300, Торгівельна марка “LIZA” вес нетто 8814 кг, вес брутто 10790 кг, ціна за 1 кг-0,78 доларів США, загальною вартістю 6874,92 доларів США
2.Ананас консервований, нарізаний шматочками, 3-го гатунку у легкому сиропі. Дата виготовлення (пакування) 06.2023 року, врожай 2022 року, термин придатності 36 місяців, упакований в ящики по 6,78 кг, кількість ящиків 1300, Торгівельна марка “LIZA” вес нетто 8814 кг, вес брутто 10790 кг, ціна за 1 кг-0,55 доларів США, загальною вартістю 4847,70 доларів США 
У вказаному інвойсі зазначено, що пакування включено до вартості товару, умови поставки: СРТ Одеса, Україна.
На виконання умов Контракту №2021-1-TR  ТОВ “АЛІБІ”  імпортувало на митну територію України вказаний у інвойсі №ТКІ 23/0700 від 15.08.2023 товар.
19.10.2023 уповноважена позивачем особа (ФОП ОСОБА_1 ) згідно Інвойс №ТКІ 23/0700 від 15.08.2023 для здійснення митного оформлення товару: “Ананас консервований” до Одеської митниці подано митну декларацію (МД) №23UA500500036951U8.
Для підтвердження вказаних у митній декларації № №23UA500500036951U8 відомостей, до митної декларації було надано, зокрема, нижченаведений перелік документів:
- сертифікат якості (Certificate of quality) №0866-36708 від 31.08.2023;
- сертифікат якості (Certificate of quality) №TKI 23/0700 від 15.08.2023;
- пакувальний лист (Packing list) №TKI 23/0700 від 15.08.2023;
- рахунок-фактура (iнвойс) (Commercial invoice) №TKI 23/0700 від 15.08.2023;
- коносамент (Bill of lading) №BW23080276 від 24.08.2023;
- автотранспортна накладна (Road consignment note) №2730 від 13.10.2023;
- супровідний документ T1 (Dispatch note model T1) №23PL322080NS67QTB0 від 14.10.2023;
- сертифiкат про походження товару (Certificate of origin) №CO2023-0116338 від 31.08.2023;
- зовнішньоекономічний договір (контракт) купівліпродажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються, та подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів №2021-1-TR від 03.06.2021;
- договір про надання послуг митного брокера №09-08/21 від 09.08.2021;
- заява декларанта або уповноваженої ним особи, у вигляді внесення коду до митної декларації, про те, що товари не є генетично модифікованим організмом або продукцією, виробленою із застосуванням генетичномодифікованих організмів № Б/Н від 15.08.2023;
- інформація про позитивні результати державних видів контролю при застосуванні Порядку інформаційного обміну між органами доходів і зборів, іншими державними органами та підприємствами за принципом “єдиного вікна” з використанням електронних засобів передачі інформації (в якості відомостей про документ зазначається ідентифікатор справи, зґенерований інформаційною системою та переданий декларанту в автоматичному режимі) №10608958 від 19.10.2023.
Одеська митниця за результатами розгляду поданих документів своїм рішенням № UA500500/2023/000669/2 року здійснила коригування заявленої позивачем митної вартості товару у сторону збільшення.
В оскаржуваному рішенні № UA500500/2023/000669/2  відповідачем було зазначено таке:
“… відповідно до п п.в) п1 ч.10 ст.58 Митного кодексу України (далі – МКУ) при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням. Проте, у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі тощо) відсутні числові дані щодо згаданої складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару. Крім того, згідно зовнішньоекономічного договору (контракту) від 03.06.2021 № 2021-1 (далі-Контракт) постачання товару та умови (п.2 Контракту), ціна, умови платежу (п.4 Контракту), кількість товару вказуються у Специфікації (Проформи Інвойс), які до митного не надані. В рахунку-фактурі 15.08.2023 № TKI 23/0700 вказано умови оплати “за контрактом № 2021-1-TR від 03.06.2021 з дати оформлення ВМД на протязі 360”, що не відповідають умовам п.4.3 Контракту, який передбачає оплату покупцем за товар згідно Специфікації (Проформи Інвойс)”. 
За результатом проведеної консультації мiж митним органом та декларантом було обрано другорядний метод визначення митної вартості - резервний.
Не погоджуючись з вищевказаним рішенням про коригування митної вартості товару, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що митним органом не наведено достатнього обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визначено та не визначено інформацію, яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом, а тому скасував оскаржуване рішення.
Колегія суддів надаючи оцінку рішенню суду першої інстанції з урахуванням доводів апелянта виходить з наступного. 
Відповідно до ст.  49,  50 МК України  митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.
Згідно з ч.1  ст. 52 МК України  заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому  розділом VIII цього Кодексу  та цією главою.
Статтею 53 МК України  визначено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів наведений в ч.2 цієї статті.
У разі, якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи відповідно до переліку, наведеному в даній нормі.
Статтею 54 МК України  визначено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень  статті 55 цього Кодексу.
Відповідно до ч.5  ст.54 МК України, митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право, зокрема, упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості, у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів.
Згідно з ч.6  ст.54 МК України, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій  статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відповідно до положень ч.2  ст.53 МК України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:
- декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій  статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;
- зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;
- рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);
- якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;
- за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;
- транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;
- копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;
- якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Згідно приписів  ст.55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою  статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Стаття 57 МК України  встановлює, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:
основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);
другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Частиною 2  ст.58 МК України  визначено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
Згідно з ч.4  ст.58 МК України, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.
Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця (ч.5  ст.58 МК України).
Відповідно до положень  ст.60 МК України, у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статей  58  і  59  цього  Кодексу, за митну вартість береться прийнята органом доходів і зборів вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, які продано на експорт в Україну і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.
Отже, з наведених норм вбачається, що митний орган має виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості та в разі виникнення сумніву щодо правильності зазначеної митної вартості товару має повноваження витребувати додаткові документи, які дають змогу об`єктивно підтвердити заявлену декларантом митну вартість.
Також, наведеними нормами передбачено, що витребування митним органом додаткових документів має відбуватися у випадку наявності обґрунтованого сумніву у достовірності поданих декларантом відомостей.
Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені  ст.53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Отже, митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які саме документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
Колегією суддів з матеріалів справи встановлено, що 19.10.2023 уповноважена позивачем особа (ФОП ОСОБА_1 ) згідно Інвойс №ТКІ 23/0700 від 15.08.2023 для здійснення митного оформлення товару: “Ананас консервований” до Одеської митниці подано митну декларацію (МД) №23UA500500036951U8.
Для митного оформлення товару та на вимогу митного органу декларантом було надано пакет наступних документів, які містили числові показники ціни товару:  
- сертифікат якості (Certificate of quality) №0866-36708 від 31.08.2023;
- сертифікат якості (Certificate of quality) №TKI 23/0700 від 15.08.2023;
- пакувальний лист (Packing list) №TKI 23/0700 від 15.08.2023;
- рахунок-фактура (iнвойс) (Commercial invoice) №TKI 23/0700 від 15.08.2023;
- коносамент (Bill of lading) №BW23080276 від 24.08.2023;
- автотранспортна накладна (Road consignment note) №2730 від 13.10.2023;
- супровідний документ T1 (Dispatch note model T1) №23PL322080NS67QTB0 від 14.10.2023;
- сертифiкат про походження товару (Certificate of origin) №CO2023-0116338 від 31.08.2023;
- зовнішньоекономічний договір (контракт) купівліпродажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються, та подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів №2021-1-TR від 03.06.2021;
- договір про надання послуг митного брокера №09-08/21 від 09.08.2021;
- заява декларанта або уповноваженої ним особи, у вигляді внесення коду до митної декларації, про те, що товари не є генетично модифікованим організмом або продукцією, виробленою із застосуванням генетичномодифікованих організмів № Б/Н від 15.08.2023;
- інформація про позитивні результати державних видів контролю при застосуванні Порядку інформаційного обміну між органами доходів і зборів, іншими державними органами та підприємствами за принципом “єдиного вікна” з використанням електронних засобів передачі інформації (в якості відомостей про документ зазначається ідентифікатор справи, зґенерований інформаційною системою та переданий декларанту в автоматичному режимі) №10608958 від 19.10.2023.
20.10.2023 ФОП ОСОБА_2 надіслано додаткові угоди від 27.10.2021, від 02.09.2021 б/н, від 17.06.2022 №2, від 23.01.2023 №3 та лист від 20.10.2023 №20-10-2023 з переліком документів для підтвердження митної вартості та надісланих додаткових документів та яким повідомлено митний орган інших додаткових документів надатися не буде.
Відповідач в оскаржуваному рішенні зазначив, що подані документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів.
У графі 33 Рішення про коригування митної вартості товарів № UA500500/2023/000669/2 від 20.10.2023, а саме: відповідно до п п.в) п1 ч.10 ст.58 Митного кодексу України (далі – МКУ) при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням. Проте, у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі тощо) відсутні числові дані щодо згаданої складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару. Крім того, згідно зовнішньоекономічного договору (контракту) від 03.06.2021 № 2021-1 (далі-Контракт) постачання товару та умови (п.2 Контракту), ціна, умови платежу (п.4 Контракту), кількість товару вказуються у Специфікації (Проформи Інвойс), які до митного не надані. В рахунку-фактурі 15.08.2023 № TKI 23/0700 вказано умови оплати «за контрактом № 2021-1-TR від 03.06.2021 з дати оформлення ВМД на протязі 360», що не відповідають умовам п.4.3 Контракту, який передбачає оплату покупцем за товар згідно Специфікації (Проформи Інвойс).
Надаючи оцінку вказаним обставинам, колегія суддів зазначає наступне.
Щодо доводів, що у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі тощо) відсутні дані щодо вартості упаковки або вартості пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару, то колегія суддів зазначає, що згідно ч. 10 ст. 58 МК України витрати на пакування включаються до складу митної вартості товару лише у разі, якщо їх не включено у вартість самого товару.
Судом першої інстанції правомірно вказано, що в поданій 19.10.2023 декларації визначено процедуру постачання товару “ZZ00”. Вiдповiдно до Класифікатора особливостей переміщення товарів через митний кордон України, у разі поставки товару у зворотній тарі у графі МД “37. Процедура” митної декларації має бути зазначено “ZZ32”, в той час як у вказаній графі митної декларації поданої Декларантом зазначено “ZZ00” (тара не зворотна та вартість входить у ціну товару), що свідчить про відсутність особливостей переміщення товару, визначених цим Класифікатором. 
В інвойсі №TKI 23/0700 від 15.08.2023 вказано, що пакування включено до вартості товару.
Також суд бере до уваги, що поставка товару відбувається на комерційних умовах СPT-Одеса, про що зазначено в інвойсі №TKI 23/0700 від 15.08.2023.
Колегія суддів наголошує, що у спірному випадку не є важливим, які платежі на пакування сплачені постачальником товару, оскільки, враховуючи умови зовнішньоекономічного контракту, вони не можуть вплинути на правильність визначення позивачем митної вартості.
Поставка товару на умовах СРТ передбачає, що у фактурну вартість товару вже включені витрати, які впливають на митну вартість товару, тому для цілей визначення митної вартості товару ця вартість не потребує коригування.
Додаткові витрати на пакування позивач не поніс.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відповідач необґрунтовано та неправомірно, як на підставу для коригування заявленої митної вартості, послався на відсутність інформації щодо вартості пакування та упаковки.
Надані позивачем документи кореспондуються між собою та містять чітку, недвозначну і зрозумілу інформацію про товар та його ціну, а отже у сукупності ті відомості, які підтверджують числові значення митної вартості (її складових), й не дають підстав для сумніву щодо повноти та правильності її визначення декларантом.
Щодо покликань відповідача на те, що згідно зовнішньоекономічного договору (контракту) від 03.06.2021 № 2021-1 (далі-Контракт) постачання товару та умови (п.2 Контракту), ціна, умови платежу (п.4 Контракту), кількість товару вказуються у Специфікації (Проформи Інвойс), які до митного не надані, суд зазначає таке.
Відповідно до п.3 ч.2 ст.53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу).
Тобто, обов`язок надання до митного оформлення рахунку-проформи виникає у декларанта лише, якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу.
Інвойс  це документ, що надається продавцем покупцеві та містить перелік товарів, їх кількість і ціну, за якою вони поставлені покупцеві, формальні особливості товару (колір, вага та ін.), умови поставки і відомості про відправника та одержувача.
Колегія суддів зазначає, що фактично інвойс є розрахунково-платіжним документом, що передбачає тільки виставлення певних сум до оплати покупцям за товари, що поставляються (або вже фактично поставлені) чи послуги, що надаються (або фактично надані).
Так, згідно інвойсу №ТКІ 23/0700 від 15.08.2023року,  який міститься в матеріалах справ, та згідно картки відмови, який було надано до митного органу,  компанією ATLANTIK GIDA TEKSTIL INSAAT NAKLIYAT SANA.YI ve DIS TICARET LTD.STI на адресу позивача постачався товар, в саме:
1.Ананас консервований, нарізаний кільцями, у легкому сиропі. Дата виготовлення (пакування) 06.2023 року, врожай 2022 року, термин придатності 36 місяців, упакований в ящики по 6,78 кг, кількість ящиків 1300, Торгівельна марка “LIZA” вес нетто 8814 кг, вес брутто 10790 кг, ціна за 1 кг-0,78 доларів США, загальною вартістю 6874,92 доларів США
2.Ананас консервований, нарізаний шматочками, 3-го гатунку у легкому сиропі. Дата виготовлення (пакування) 06.2023 року, врожай 2022 року, термин придатності 36 місяців, упакований в ящики по 6,78 кг, кількість ящиків 1300, Торгівельна марка “LIZA” вес нетто 8814 кг, вес брутто 10790 кг, ціна за 1 кг-0,55 доларів США, загальною вартістю 4847,70 доларів США 
Отже, суд першої інстанції обґрунтовано вказав, що в даному випадку у позивача був наявних обов`язок щодо надання саме рахунку-фактури (інвойсу) та вказаних обов`язок виконано приватним  підприємством “АЛІБІ”.
Щодо покликань відповідача на те, що а рахунку-фактурі 15.08.2023 № TKI 23/0700 вказано умови оплати “за контрактом № 2021-1-TR від 03.06.2021 з дати оформлення ВМД на протязі 360”, що не відповідають умовам п.4.3 Контракту, який передбачає оплату покупцем за товар згідно Специфікації (Проформи Інвойс), суд зазначає таке.
Як вбачається з матеріалів справи, в зовнішньоекономічний контракт від 03.06.2021 № 2021-1-TR (далі-Контракт) були внесені зміни та доповнення згідно: Додаткова угода від 02.09.2021 року, Додаткова угода від 27.10.2021 року, Додаткова угода від 17.06.2022 року, Додаткова угода від 23.01.2023 року. Так відповідно до Додаткової угоди від 02.09.2021 року оплата за товар може здійснюватися впродовж 360 календарних днів з дати оформлення ВМД(вантажна митна декларація) у порті призначення. У Додатковій угоді від 27.10.2021 року п.4.3.контракту викладено у наступній редакції: покупець здійснює оплату згідно Інвойсу в доларах США. Відповідно до Додаткової угоди від 17.06.2022 року визначено п.2.2. контракту де вказано, що Товар поставляється на умовах вказаних в Інвойсі. Так до митної декларації було надано Інвойс № TKI №23/0700 від 15/08/2023 року де вказано умови оплати «за контрактом № 2021-1-TR від 03.06.2021 року на протязі 360 днів з дати оформлення ВМД », що цілком відповідає умовам контракту. 
З метою усунення виявлених розбіжностей від декларанта було надано всі додаткові документи, а саме: - Додаткова угода від 02.09.2021 року до Контракту від 03.06.2021 № 2021-1-TR - Додаткова угода від 27.10.2021 року до Контракту від 03.06.2021 № 2021-1-TR - Додаткова угода від 17.06.2022 року до Контракту від 03.06.2021 № 2021-1-TR - Додаткова угода від 23.01.2023 року до Контракту від 03.06.2021 № 2021-1-TR
При цьому, суд першої інстанції, обґрунтовано з посиланням на висновки Верховного Суду викладені у постанові від 27.04.2023 по справі №820/3467/16., вказав, що розбіжності щодо умов оплати товару в документах, доданих до митної декларації на підтвердження митної вартості, не є тими розбіжностями (суперечностями), які є підставою для витребування контролюючим органом додаткових документів, якщо інші документи в сукупності не викликають сумніву в достовірності задекларованої митної вартості.
Умови оплати за товар не впливають на митну вартість такого товару з огляду на те, що фактична оплата за поставлений товар, як і спосіб здійснення такої оплати (готівковий, безготівковий) так і часові рамки оплати (передоплата, післяплата, відстрочка) ніяким чином не впливає на ціну (розмір оплати) товару, що передбачена контрактом (з урахування додаткових платежів, якщо такі передбачені чи здійснені).
Вказані висновки узгоджуються з висновками Верховного Суду, що викладені у постановах від 17.04.2018 по справі №815/329/17 та від 26.11.2020 по справі №540/2455/19.
Таким чином, факт оплати/не оплати позивачем отриманого товару не може впливати на його митну вартість, що вірно зазначено судом першої інстанції.
Щодо посилань в оскаржуваному рішенні, що джерело інформації, яким користувався митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товару, то колегія суддів зазначає наступне.
Так, митним органом визначено, що  з метою забезпечення повноти оподаткування було проведено аналіз баз даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС Держмитслужби України та встановлено,  що рівень митної вартості товарів, митне оформлення яких вже здійснено, є більшим та становить: по товару №1 – 1,2086 дол. США/ за кг (МД від 13.09.2023 №UA100430/2023/476080) ніж заявлено декларантом 0,78 дол. США/за кг; по товару №2- 1,2086 дол. США/ за кг (МД від 13.09.2023 №UA100430/2023/476080) ніж заявлено декларантом 0,55 дол. США/за кг.
Колегія суддів вказує, що положеннями п.2.1 розділу ІІ Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених  наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 року №598, встановлено про необхідність у рішенні при визначенні митної вартості відповідно до положень ст.ст.  59,  60  та  64 МК України, крім номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, робити пояснення щодо зроблених коригувань.
Діюче законодавство з питань державної митної політики не передбачає іншого документа, в якому митний орган зобов`язаний давати свої висновки щодо причин, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, аніж рішення про коригування митної вартості товарів.
Таким чином, прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, крім іншого, наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.
Однак, рішення про коригування митної вартості товару не містить інформації, який саме товар було використано в якості джерела інформації, відсутні обґрунтування числового значення митної вартості товарів, відсутнє її коригування, не зазначені факти, які вплинули або повинні були вплинути на таке коригування, щодо обсягів, умови поставки, фактурної вартості, країни походження, методи визначення митної вартості тощо.
Також, колегія суддів зазначає, що при прийнятті рішення про коригування митної вартості товару митний орган обмежився лише посиланням на МД від 13.09.2023 №UA100430/2023/476080 від 13.09.2023 №UA100430/2023/476080 в якості інформації щодо товарів, митне оформлення яких вже здійснено.
Зазначене, на думку колегії суддів, свідчить, що при коригуванні митної вартості товарів, декларант не має змоги перевірити серед яких митних декларацій контролюючий орган обирає саме ту, що слугує джерелом для коригування митної вартості товарів у конкретному випадку, оскільки доступу до баз даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС Держмитслужби України позивач немає, що є позбавленням позивача права доступу до митної декларації, яку використовував митний орган при прийнятті рішення про коригування митної вартості товарів, та порушенням принципу змагальних процесів.
Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що наявність у митного органу інформації про те, що митна вартість раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг, не відповідає вартості, заявленій підприємством, не може утворити підстав для відмови у визнанні заявленої митної вартості за основним методом, оскільки митні органи при здійсненні митного контролю, у тому числі й з питань контролю правильності визначення митної вартості, мають діяти у спосіб, визначений  МК України, а відомості, які містяться в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками, мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті митним органом відповідних рішень.
Ще одна обставина, яка на думку митного органу, впливає на митну вартість товарів, зазначена у спірному рішенні про коригування митної вартості товарів, а саме: відповідно до положення статті VII Генеральної Угоди з тарифів і торгівлі, оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості товару (під "дійсною вартістю" слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи подібний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції).
Проте, колегія суддів вважає такі посилання митниці безпідставними, оскільки митним органом не наведено обставин та не надано доказів, яким чином документи, які були надані позивачем, порушують чи не відповідають вимогам вказаної статті. Окрім того, у відповідності до положень  Митного кодексу України, застосування Генеральної угоди з тарифів і торгівлі, можливе лише у разу, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у  ст.58-63 цього кодексу.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 4.09.2018р. у справі за №814/2659/16, від 24.01.2019р. у справі за №804/3893/17.
Формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості, не є перешкодою для застосування основного методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за основним методом визначення його митної вартості.
Суд зазначає, що в разі здійснення коригування митної вартості за резервним методом, у рішенні про коригування митний орган зазначає докладну інформацію та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні (пункт 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених  наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 598).
У даному випадку Одеська митниця, приймаючи рішення про коригування митної вартості товару за резервним методом, не вказала, яким чином митна вартість товарів визначена саме в такому розмірі, які складові вплинули на формування такої вартості, не навела порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом, що свідчить про порушення відповідачем частини другої  статті 55 МК України  щодо обґрунтованості прийнятого рішення.
Отже, сумніви митного органу у достовірності відомостей про митну вартість товарів, які виникли у зв`язку з тим, що декларантом надані не всі документи є необґрунтованими.  
Посилання апелянта на те, що в поданих декларантом документах, які підтверджують заявлену митну вартість, містяться розбіжності та приймаючи рішення про коригування митної вартості, в п.33 якого вказані підстави, якими в тому числі обґрунтовано апеляційну скаргу та які на думку апелянта помилково не були враховані судом першої інстанції під час ухвалення судового рішення, колегія суддів вважає хибними, оскільки відповідачем не доведено неповноти, неточності чи недостатності наданих позивачем з первинними МД документів та наведених в них відомостей для визначення митної вартості товару за основним методом; наявності встановлених частинами 1 та 2  статті 58 МК України  обмежень для застосування першого методу та обставин, зазначених в частині 6  статті 54 МК України, для відмови у митному оформленні товару за першим методом, а отже і підстав для застосування положень частини 3 статті  57  та частини 3 статті  58 МК України, тобто використання другорядного методу визначення митної вартості товару при недоведеності неможливості її визначення за основним.
Отже, доводи та міркування, викладені в апеляційній скарзі, не впливають на правильність висновків суду першої інстанції, а тому не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.
Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду лише з підстав, передбачених пп. "а"- "г" п.2 ч.5 ст.328 КАС України.
Керуючись ст.308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329  КАС України, колегія суддів , -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Одеської митниці (відокремлений підрозділ Державної митної служби України) залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11 березня 2024 року залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає, за винятком випадків, перелічених у пункті 2 частини 5  статті 328 КАС України 
                                                                  Повний текст постанови складено та підписано 25 червня 2024 року . 

Головуючий суддя:                                                                                  О.В. Лук`янчук 

Суддя:                                                                                                       А. І. Бітов

Суддя:                                                                                                       І. Г. Ступакова