ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

18 червня 2024 року 	м. Дніпро	справа № 215/362/24	
                                                                                          Суддя І інстанції Коренев А.О.

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Чепурнова Д.В. (доповідач),
                               суддів:  Коршуна А.О., Сафронової С.В.,     
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2024 року у справі №215/362/24 за позовом ОСОБА_1 до Криворізької міської ради про встановлення відсутності компетенції та визнання бездіяльності протиправною,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просила:
- встановити наявність компетенції повноважень) при отриманні заяви від 13.05.2021 року вх. С-1137-П створювати штучні перешкоди для прийняття нею, як власником ненормативного правового акту в розумінні правового порядку ст.ст. 3, 144 Конституції України, п.22 ч.1 ст. 26, пп. 3 п. «б» ст. 32 Закону України «Про місцеве самоврядування України» і визнати таку процедуру протиправною діяльністю та зобов`язати розглянути її на сесії Криворізької міської ради.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2024 позовну заяву повернуто позивачу.
Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції ОСОБА_1 , зазначаючи про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, оскаржив його в апеляційному порядку. Просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для розгляду до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю згідно ст. 315 КАС України.
Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що копію ухвали про залишення позовної заяви без руху не отримувала, у зв`язку з чим не мала можливості усунути недоліки позовної заяви. Вказує на те, що суд мав здійснити всі належні заходи, щодо повідомлення її ухвалу від 14.02.2024 року маючи її номер телефону.
Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
У відповідності до абз.1 ч.1, ч.2 ст.169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
Згідно з п.1 ч.4 ст.169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2023 року позовну заяву ОСОБА_1  залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня отримання ухвали шляхом подання до суду:
- уточненої позовної заяви, в якій викласти свої вимоги щодо предмета спору, згідно вимогам ст. 5, ч.5 ст. 160, ст. 161, ст. 245 КАС України та їх обґрунтування у відповідності до положень закону та із зазначенням і наданням доказів, що підтверджують обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, за яких, на думку позивача, відбулося порушення прав відповідачем, зокрема, доказів звернення до відповідача із заявою від 13.05.2021 року вх. №С-1137-П або доказів на підтвердження обставин, у зв`язку з якими позивач не має можливості подати такі докази самостійно;
- копії позовної заяви та доданих до неї документів для направлення відповідачу;
- обґрунтованої заяви про поновлення строку звернення до суду, з доданими поважності причин пропуску відповідного строку.
Надаючи оцінку висновкам суду першої інстанції та доводам апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що вирішуючи питання щодо можливості відкриття провадження у справі, суд першої інстанції вказав на необхідність подання уточненого позову з викладенням прохальної частини позову відповідно до норм частини 5   статті 160 КАС України   щодо належного способу захисту порушених прав та інтересів позивача. 
З приводу зазначеної вимоги суд апеляційної інстанції зазначає, що  статтею 160 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено вимоги, що пред`являються до змісту позовної заяви.
Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 160 КАС України в позовній заяві зазначаються зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів.
Зі змісту поданої ОСОБА_1 позовної заяви вбачається, що остання містить зміст позовних вимог.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що на стадії прийняття рішення щодо відкриття провадження суд не може давати оцінку належності позовних вимог та спонукати позивача до викладення позовних вимог в інший спосіб. З`ясування обґрунтованості  та доведеності викладених позовних вимог, а також наявності або відсутності підстав для задоволення позову здійснюється судом під час розгляду справи, а не на стадії вирішення питання про  відкриття провадження у справі. 
Відтак, в цій частині вимоги суду першої інстанції є безпідставними.
Щодо вимоги суду першої інстанції про надання доказів звернення до відповідача із заявою від 13.05.2021 року вх. №С-1137-П,   або доказів на підтвердження обставин, у зв`язку з якими позивач не має можливості подати такі докази самостійно, колегія суддів зазначає, що згідно з п. 8 ч. 5 ст. 160 КАС України в позовній заяві зазначаються перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності), зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ст. 2 КАС України).
Аналіз наведених норм права дає можливість дійти висновку, що право звернення до суду не є безумовним, а виникає лише в разі виникнення реальних правовідносин між особою та суб`єктом владних повноважень, в яких, на думку особи, відбулося порушення її прав та законних інтересів.
Реальність таких правовідносин неможливо встановити без доказів, які це підтверджують.
Саме позивач при зверненні до суду має надати докази, які підтверджують викладені в позовній заяві обставини, або зазначити докази, які не можуть бути подані.
У позовні заяві посилається на факт направлення до Криворізької міської ради заяви від від 13.05.2021 року і визначає його вхідний номер.
Разом з тим, до позовної заяви долучено копію заяви, яка не містить даних про її реєстрацію у Криворізькій міській раді.
За відсутності в матеріалах справи доказів направлення до відповідача заяви від 13.05.2021 року вх. №С-1137-П, або копії цієї заяви із даними про її реєстрацію у Криворізькій міській раді, неможливо встановити чи мали місце спірні правовідносини та чи набула позивач права на судовий захист.
Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про невідповідність позовної заяви в цій частині вимогам статті 160 КАС України, які підлягали усуненню позивачем.
Поряд з цим, ухвалою суду від 14.02.2024 року суд визнав неповажними причини пропуску позивачем строку звернення до суду з адміністративним позовом.
З цього приводу, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до частини 2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
В свою чергу, частиною 6 статті 161 КАС України визначено, що у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.
У заяві про поновлення строку звернення до суду ОСОБА_1 зазначила, що 12.07.2022 року подала позов, 02.01.2024 отримала ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.10.2022 у справі № 215/2293/22 про повернення позову. Вважає, що шестимісячний строк для звернення до адміністративного суду обчислюється з дня отримання нею вказаної ухвали - 02.01.2024, тому, на думку позивача, строк звернення до суду нею не пропущено.
Разом з тим, як було вірно встановлено судом першої інстанції, позивач пред`явила позовні вимоги щодо встановлення відсутності компетенції (повноважень) відповідача вчинити певні дії за результатами розгляду її заяви від 13.05.2021 вх. № С-1137-П. Згідно з інформацією з Єдиного державного реєстру судових рішень судом встановлено, що позивачка з приводу своєї заяви від 13.05.2021 вх. № С-1137-П не одноразово зверталась до суду, однак у зв`язку з невиконанням вимог ухвал суду про залишення позовної заяви, поверталась ОСОБА_1 , зокрема і Верховним Судом ухвалою від 08 лютого 2023 року справа № 215/4428/21.
Відтак, зважаючи на те, що позивачем пропущено строк звернення до суду з адміністративним позовом, при цьому обставини, на якій посилалась позивач у заяві про поновлення такого строку,  є неповажними, суд першої інстанції обґрунтовано запропонував позивачу надати обґрунтовану заяву про поновлення строку звернення до суду, з доказами поважності причин пропуску відповідного строку.
Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано постановив ухвалу про залишення позову без руху та запропонував позивачу усунути недоліки позовної заяви.
Як свідчать матеріали справи, копія ухвали про залишення позовної заяви без руху була направлена судом першої інстанції на поштову адресу позивача, яка вказана нею в позовній заяві, однак на адресу суду повернувся конверт з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання».
Згідно Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України "Про затвердження Правил надання послуг поштового зв`язку" від 05 березня 2009 року №270 (зі змінами та доповненнями) після закінчення встановленого строку   зберігання поштові відправлення, поштові перекази повертаються відправнику.
Пунктом 4 частини шостої вказаної статті 251 КАС України визначено, що днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.
Згідно із частиною першою статті 131 КАС України учасники судового процесу зобов`язані під час провадження у справі повідомляти суд про зміну місця проживання (перебування, знаходження), роботи, служби. У разі неповідомлення про зміну адреси повістка надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку в порядку, визначеному   статтею 129 цього Кодексу, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.
Відповідно до змісту абзацу четвертого частини четвертої статті 124 КАС України у разі відсутності учасників справи за такою адресою вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручено їм належним чином.
За правилами частини одинадцятої статті 126 Кодексу адміністративного судочинства України у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.
При цьому беруться до уваги положення частини шостої   статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно із якими у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права).
З матеріалів справи вбачається, що поштове відправлення із копію ухвали про залишення позовної заяви без руху від 14.02.2024 року не вручено адресату з незалежних від суду причин, а тому вважається, що така ухвала суду є врученою позивачу.
Суд зауважує, що до повноважень адміністративних судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій, а відповідно до частини другої   статті 44 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
У своєму рішенні у справі "Пономарьов проти України" від 03.04.2008 Європейський суд з прав людини зауважив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
Таким чином, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Матеріали справи у справі свідчать про те, що позивач не виявив "необхідної старанності" з метою подання позову до суду, який би відповідав вимогам ст.161 КАС України.
Подібна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 13 лютого 2020 року (справа №640/209945/18).
У справі №9901/471/21 (постанова від 21 вересня 2023 року) Велика Палата Верховного Суду зробила висновок про те, що саме позивач як особа, яка ініціювала судовий процес з метою захисту своїх прав, свобод та інтересів, має бути зацікавлений у тому, щоб організувати належне та своєчасне отримання кореспонденції від суду.
Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що судом першої інстанції виконано покладений на нього обов`язок щодо інформування учасників справи про ухваленні судові рішення, а не вручення ухвали суду про залишення позову без руху позивачу мало місце з незалежних від суду причин. 
Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
Отже, оскільки у встановлений судом строк позивачем недоліки позовної заяви усунуті не були, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для повернення позову позивачу.
З огляду на викладене, враховуючи те, що повернення позову не позбавляє ОСОБА_1 процесуальної можливості повторно звернутися до суду, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду першої інстанції.
З урахуванням викладеного суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги і скасування ухвали суду першої інстанції.
Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Ухвалою  Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2024 року у справі №215/362/24 - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.
Повне судове рішення складено 18 червня 2024 року.
   
Головуючий - суддя                                                                      Д.В. Чепурнов 

                               суддя                                                                      А.О. Коршун 

                               суддя                                                                      С.В. Сафронова