П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

28 травня 2024 р. Категорія: 111030600	м. Одеса	Справа № 400/5990/22	
Перша інстанція: суддя Птичкіна В.В.,
час і місце ухвалення: письмове провадження,
м. Миколаїв

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача – Семенюка Г.В.,
суддів – Домусчі С.Д., Шляхтицького О.І., 

розглянувши у письмовому провадженні у приміщенні П`ятого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Волинській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 17 серпня 2023 р. у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Аланд-Плюс" до Головного управління ДПС у Волинській області, Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування рішення № 7270543/39583413 від 30.08.2022; зобов`язання вчинити певні дії, -

встановиВ:

Позивач, звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Волинській області, Державної податкової служби України, у якому позивач просив: - визнати протиправним та скасувати рішення комісії Головного управління ДПС у Волинській області (далі – Управління або відповідач 1) від 30.08.2022 № 7270543/39583413 про відмову в реєстрації у Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної від 30.08.2021 № 113, поданої Товариством; - зобов`язати Державну податкову службу України (далі – ДПС або відповідач 2) зареєструвати складену Товариством податкову накладну від 30.09.2021 № 113 у Єдиному реєстрі податкових накладних датою її фактичного подання, а саме – 13.10.2021, мотивуючи його тим, що контролюючий орган не мотивував належним чином зупинення реєстрації податкової накладної, тому, на думку позивача, таке зупинення не відповідає вимогам Податкового кодексу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 117 “Порядку зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних” (далі – Порядок № 117), наведених у листі ДФС України від 21.03.2018 № 959/99-99-07-18 “Критеріїв ризиковості платника податку” (далі – “Критерії”). Товариство також зазначило, що рішення про відмову в реєстрації податкової накладної суперечить нормам Порядку № 117, оскільки до контролюючого органу були подані достатні для реєстрації документи.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 17 серпня 2023 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано прийняте комісією з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління ДПС у Волинській області рішення від 30.08.2022 № 7270543/39583413. Зобов`язано Державну податкову службу України зареєструвати подану Товариством з обмеженою відповідальністю “АЛАНД-ПЛЮС” податкову накладну від 30.09.2021 № 113  датою її фактичного подання - 13.10.2021. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Волинській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛАНД-ПЛЮС" судовий збір у сумі 2 481 грн.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління ДПС у Волинській області подало апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду та прийняти нову постанову, якою у задоволенні вимог позивача відмовити.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що задовольняючи позов, суд першої інстанції не врахував, що причиною відмови у реєстрації податкової накладної було неподання Товариством свідоцтва про право власності на нерухоме майно.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з наступних підстав:
Судом першої інстанції встановлено, що 30.09.2021 Товариство склало на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “ЗАВОД МК ЕНЕРГОБУД” податкову накладну № 113 (далі – ПН, т. 1, арк. 18).
Відповідно до ПН (дата подання на реєстрацію – 13.10.2021), опис послуг продавця (Товариства) – оренда, відповідно до договору від 01.07.2020 № 0107/1, об`єкта нерухомості, розташованого за адресою: м. Миколаїв, пр. Богоявленський, 55В/1, за жовтень, листопад, грудень 2021 року; загальна сума послуг (без ПДВ) – 108    333,33 грн; загальна сума ПДВ – 21    666,67 грн.
Реєстрацію ПН було зупинено. У квитанції від 13.10.2021 (т. 1, арк. 19) контролюючий орган зазначив: “Відповідно до п.201.16 ст.201 Податкового кодексу України, реєстрація ПН/РК від 30.09.2021 №113 в Єдиному реєстрі податкових накладних зупинена. Коди УКТЗЕД/ДКПП товару/послуг 68.20 … відсутні в таблиці даних платника податку на додану вартість, як товари/послуги, що на постійній основі постачаються (виготовляються), та їх обсяг постачання дорівнює або перевищує величину залишку обсягу придбання такого товару/послуги та обсягу його постачання, що відповідає п. 1 Критеріїв ризиковості здійснення операцій. Пропонуємо надати пояснення та копії документів щодо підтвердження інформації зазначеної в ПН/РК для розгляду питання прийняття рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкової накладної …”.  
25.08.2022 Товариство подало до контролюючого органу “Повідомлення про надання пояснень та копій документів щодо податкових накладних/розрахунків коригування, реєстрацію яких зупинено” № 1 (далі – Повідомлення, т. 1, арк. 20, т. 2, арк. 16). У Повідомленні позивач пояснив, що “… податкова накладна виписана за першою подією – авансовий платіж, сплачений покупцем за договором оренди об`єкта нерухомості № 0701/1 від 01.07.2020 р. за оренду об`єкта нерухомості, розташованого за адресою: м. Миколаїв, пр. Богоявленський, 55В/1. Даний об`єкт оренди належить нашому підприємству на підставі свідоцтва про право власності. Господарська операція підтверджена всіма необхідними первинними документами та даними бухгалтерського обліку. Детальні пояснення додаються …”.
До Повідомлення Товариство подало 74 додатки (т. 2, арк. 18-246, т. 3, арк. 1-32), у тому числі – “Відомості з державного реєстру прав на нерухоме майно ТОВ “АЛАНД-ПЛЮС”, які підтверджують право власності на земельні ділянки та об`єкти нерухомості, що здаються підприємством в оренду” (т. 3, арк. 43-49). 
30.08.2022 Управління прийняло рішення № 7270543/39583413 про відмову у реєстрації ПН (далі – Рішення, т. 1, арк. 21-22).
У Рішенні відповідач 1 вказав, що причиною відмови є надання платником податку копій документів: первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складських документів (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойсів актів приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладних. В якості додаткової інформації Управління зазначило: “Надано не достатній пакет документів, а саме відсутні документи щодо права власності на об`єкт, який здається в оренду”.
07.09.2022 Товариство звернулося до ДПС зі скаргою на Рішення (т. 1, арк. 23). У скарзі позивач, зокрема, вказав: “… нами був наданий документ – Відомості (витяг) з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, де зазначено ВСІ об`єкти, якими володіє підприємство ЗАРАЗ, в тому числі об`єкт нерухомості, який зазначений в податковій накладній та який здається в оренду. Цей документ показує, що цей об`єкт нерухомості дійсно є власністю підприємства на даний момент. До того ж в документі наявна повна інформація про даний об`єкт, а саме: - реєстраційний номер в реєстрі; - дата та час державної реєстрації; - державний реєстратор; - підстава для державної реєстрації; - інформація про свідоцтво про право власності: дата, номер, видавник, реєстраційна служба тощо; - підстава внесення запису в Реєстр речових прав на нерухоме майно; - форма власності; - розмір частки; - власник.
Але в нас також є документ, який додатково захотіла побачити комісія регіонального рівня – Свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 , індексний номер 33409674 від 10.02.2015. Тому разом з документами, які вже подавались для відновлення реєстрації в ЄРПН податкової накладної, також додаємо це Свідоцтво про право власності до цієї скарги (про недостатність цього Свідоцтва було зазначено в Рішенні про відмову в реєстрації податкової накладної) …”.
ДПС рішенням від 20.09.2022 № 45337/39583413/2 у задоволенні скарги Товариства відмовила з підстави “ненадання платником податку копій первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складських документів (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси” (т. 1, арк. 24).
Не погоджуючись із вищевказаним, позивач звернувся до суду.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що Неподання Товариством відповідачу 1 свідоцтва про право власності (наявність якого, про що вказано вище, була проігнорована відповідачем 2 при розгляді скарги позивача) не є законною підставою для відмови у реєстрації ПН. Управління не спростувало достовірність “Інформації …”, що її подало Товариство, та не довело того факту, що позивач був звільнений від виконання встановленого пун6ктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України обов`язку скласти податкову накладну та надіслати її для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.
П`ятий апеляційний адміністративний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке:
Відповідно до пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України, реєстрація    податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в    порядку    та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.
Постанова Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 117 “Про затвердження порядків з питань зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних” втратила чинність згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 № 1165, тому суд визнав безпідставними доводи позивача про невідповідність дій/рішень контролюючого органу, що були вчинені/прийняті у 2021 та у 2022 році, вимогам Порядку № 117.
Суд першої інстанції не оцінював аргументи позивача (щодо незаконності зупинення реєстрації ПН), які висловлені з огляду на “Критерії”. З 01.02.2020 чинним є затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 № 1165 “Порядок зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних”, додатком 3 до якого є “Критерії ризиковості здійснення операцій”. Отже, у жовтні 2021 року відповідач 1 не застосовував лист ДФС України від 21.03.2018 № 959/99-99-07-18.
Також, суд першої інстанції не оцінював викладені у відзиві на позовну заяву доводи відповідачів про те, що подані Товариством документи (договір про постачання електричної енергії, договір про надання послуг з розподілу електричної енергії, договір про надання послуг з компенсації перетікань реактивної електричної енергії, договори про надання охоронних послуг тощо) не мають відношення до об`єкта нерухомості, вказаному у ПН. Мотиви, якими керувався контролюючий орган, відмовляючи у реєстрації ПН, викладені безпосередньо у тексті Рішення, тому у суду відсутні підстави враховувати додаткову аргументацію, що її навели відповідачі у відзиві. Крім того, суд зауважив, що у Рішенні вказано не про неподання позивачем саме свідоцтва про право власності (т. 1, арк. 37), а про відсутність документів щодо права власності на об`єкт, який здається в оренду.
Згідно з пунктами 4, 5 затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 12.12.2019 № 520 “Порядку прийняття рішень про реєстрацію /відмову в реєстрації податкових накладних/ розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних” (далі – Порядок № 520 у редакції, що була чинною у 2022 році), у разі зупинення реєстрації податкової накладної в Реєстрі платник податку має право подати копії документів та письмові пояснення стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній, для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію / відмову в реєстрації податкової накладної в Реєстрі. 
Перелік документів, необхідних для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію / відмову в реєстрації податкової накладної в Реєстрі, реєстрацію якої зупинено в Реєстрі, може включати:
договори, зокрема зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них;
договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлено повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції;
первинні документи щодо постачання/придбання товарів, послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи) у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм і галузевої специфіки, накладні;
розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків;
документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачено договором та/або законодавством.
Як вказано вище, у Повідомленні Товариство зазначило, що ПН (вересень 2021 року) було складено та направлено для реєстрації (жовтень 2021 року) за першою подією – датою зарахування коштів від покупця на банківський рахунок платника податку (позивача) як оплата послуг, що підлягають постачанню (оренда у жовтні, листопаді та грудні 2021 року).
До Повідомлення Товариство додало, у тому числі, пояснення (т. 2, арк. 18-21), відповідний договір оренди (т. 2, арк. 24-26), акт приймання-передачі об`єкта оренди (т. 2, арк. 27-28), платіжне доручення на суму, що відповідає сумі у ПН (т. 2, арк. 22-23). З урахуванням того, що Повідомлення було надіслано у серпні 2022 року, Товариство додало до нього також докази на підтвердження факту постачання відповідних послуг – акти надання послуг з оренди об`єкта нерухомості за жовтень, листопад, грудень 2021 року (т. 2, арк. 37-42), а також картку рахунку 361 (взаєморозрахунки з орендарем) за 2021 рік (т. 2, арк. 29-32), акт звіряння взаємних розрахунків з орендарем за 2021 рік (т. 2, арк. 33-34).
Сукупність зазначених документів, на думку суду, є цілком достатньою для підтвердження інформації, зазначеної у ПН.
Комісія регіонального рівня приймає рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/ розрахунку коригування в Реєстрі в разі:
ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено в Реєстрі;
та/або ненадання платником податку копій документів відповідно до    пункту 5    цього Порядку;
та/або надання платником податку копій документів, складених/оформлених із порушенням законодавства.
У Рішенні відповідач 1 позначив, які саме із вказаних у пункті 5 Порядку № 520 документи не подав позивач, - первинні документи щодо постачання/придбання товарів, послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи) у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм і галузевої специфіки, накладні.
Суд зауважив, що документи, якими підтверджується право власності на нерухоме майно, не є первинними документами.
У справі наявні докази того, що до Повідомлення Товариство додало “Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта”. Відповідно до цієї “Інформації …”, з 10.02.2015 позивач є єдиним власником об`єкта нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . 
У статті 2 Закону України від 01.07.2004 № 1952-IV “Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень” наведені визначення:
державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (державна реєстрація прав) – офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно;
Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (Державний реєстр прав) – єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження.
Відповідно до статті 12 вказаного вище Закону, державний реєстр прав містить відомості про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про зареєстровані права власності на об`єкти незавершеного будівництва та їх обтяження, а також про взяття на облік безхазяйного нерухомого майна і ціну (вартість) нерухомого майна та речових прав на нього чи розмір плати за користування нерухомим майном за відповідними правочинами, відомості та електронні копії документів, подані у паперовій формі, або документи в електронній формі, на підставі яких проведено реєстраційні дії, а також документи, сформовані за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав під час проведення таких реєстраційних дій, та відомості реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем, отримані державним реєстратором шляхом безпосереднього доступу до них чи в порядку інформаційної взаємодії таких систем з Державним реєстром прав.
Відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою до моменту державної реєстрації припинення таких прав, обтяжень у порядку, передбаченому цим Законом.
Неподання Товариством відповідачу 1 свідоцтва про право власності (наявність якого, про що вказано вище, була проігнорована відповідачем 2 при розгляді скарги позивача) не є законною підставою для відмови у реєстрації ПН.
Управління не спростувало достовірність “Інформації …”, що її подало Товариство, та не довело того факту, що позивач був звільнений від виконання встановленого пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України обов`язку скласти податкову накладну та надіслати її для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.    
З урахуванням наведеного апеляційний суд погоджується із судом першої інстанції про протиправність Рішення та про його скасування та відповідача 2 належить зобов`язати зареєструвати спірну податкову накладну.
Відповідно до пункту 4 частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Згідно з частиною четвертою статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні. Тобто законодавець передбачив обов`язок суду змусити суб`єкт владних повноважень до правомірної поведінки, а не вирішувати питання, які належать до функцій і виключної компетенції останнього (дискреційні повноваження), тому втручання в таку діяльність є формою втручання в дискреційні повноваження наведеного органу та виходить за межі завдань адміністративного судочинства.
Як свідчить зміст Рекомендації № R (80) 2 Комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11.03.1980, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, ухвалюючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Адміністративний суд під час розгляду та вирішення публічно-правових спорів перевіряє, чи рішення суб`єкта владних повноважень прийняте у межах законної дискреції. При цьому, відповідно до правил правозастосування практики Європейського суду з прав людини, суд не може своїм рішенням підмінити рішення суб`єкта владних повноважень. Тобто дискреційними є повноваження суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом таких повноважень є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова "може".
Натомість у цьому випадку суд не вважає повноваження відповідача 2    дискреційними, оскільки відповідач 2 не наділений повноваженнями за конкретних фактичних обставин діяти не за законом, а на власний розсуд.
Задоволення позовних вимог щодо зобов`язання відповідача 2 зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних спірну податкову накладну є дотриманням судом гарантій на те, що спір між сторонами буде остаточно вирішений.
Інші доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.
Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Волинській області, - залишити без задоволення.
Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 17 серпня 2023 року по справі № 400/5990/22, - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

          Суддя-доповідач 		Г.В. Семенюк	
          Судді	  	С.Д. Домусчі    О.І. Шляхтицький