Номер провадження: 22-ц/813/2928/24 
Справа № 521/2762/23
Головуючий у першій інстанції Тополева  Ю.В.
Доповідач Сегеда С. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.05.2024 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого                Сегеди С.М.,
суддів:                Драгомерецького М.М.,
                       Дришлюка А.І.,
               за участю:
               секретаря                Козлової В.А.,
               апелянта                 ОСОБА_1 ,
представника                 ОСОБА_1 – адвоката Кобильника Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданніапеляційну скаргу представника  ОСОБА_1 – адвоката Кобильника Дениса Олеговича на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 18 вересня 2023 року, ухваленого під головуванням судді Тополевої Ю.В., у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участі третьої особи: Органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради, про позбавлення батьківських прав,

встановив:

08.02.2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , за участі третьої особи: Органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради про позбавлення батьківських прав, в якому просив позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Позовні вимоги були обгрунтовані тим, що сторони у період з 21.02.2002 року по 29.09.2021 року перебували в зареєстрованому шлюбі. 
В період шлюбу у сторін народилася дочка – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Після розірвання шлюбу між сторонами дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишилася проживати разом із батьком. 
Після розірвання шлюбу, відповідачка створила умови, що шкодять інтересам дитини, а саме: відповідачка ігнорує доньку, не піклується про неї, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, не цікавиться її успіхами, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток, її навчанням, підготовкою до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкується з нею в обсязі, необхідному для нормального самоусвідомлення; не дає доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання нею освіти. 
Позивач зазначив, що фактично після розлучення відповідач самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків, позивач вважав, що має всі підстави вважати, що поведінка відповідача відносно її неповнолітньої дочки є свідомим нехтуванням нею своїми батьківськими обов`язками. При цьому, позивач неодноразово намагався використати позасудові шляхи вирішення даної проблеми, для чого намагався розмовляти, домовитися, знайти компроміс задля спільної доньки, її психоемоційного стану, проте відновити права дитини в позасудовий спосіб, не вдалося. 
Посилаючись на вищевикладені обставини, позивач просив його позовні вимоги задовольнити.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 18 вересня 2023 року позов ОСОБА_1 залишено без задоволення (а.с.74-79).
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 – адвокат Кобильник Д.О. ставить питання про скасування рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 18 вересня 2023 року та ухвалення нового судового рішення про задоволення позовної заяви, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права (а.с.90-94).

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Ухвалюючи судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами умисного ухилення ОСОБА_2 від виконання батьківських обов`язків відносно доньки ОСОБА_3 , а позбавлення її батьківських прав відносно неповнолітньої дитини не забезпечуватиме інтересів самої дитини.

Однак, з таким висновком суду погодитись не можна, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 29 вересня 2021 року справа №521/7917/21 і від якого у сторін народилася дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 10, 11-12).

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач ОСОБА_1 посилався на те, що після розлучення відповідач фактично самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків, в період, коли він проходив військову службу в ЗСУ по захисту інтересів України, вихованням неповнолітньої доньки ОСОБА_3 займалась її тітка та бабуся. Після того як він отримав поранення і був звільнений із рядів ЗСУ та знятий з військового обліку, він приїхав до м. Одеси, де став проживати у вказаному будинку по АДРЕСА_1 , з донькою, так як бабуся померла, а тітка тимчасово виїхала із України, у зв`зку зі збройного агресією РФ проти України 
Із зазначеного часу лише він займається вихованням і матеріальним утриманням доньки – ОСОБА_3 . В свою чергу зазначив, що поведінка відповідача відносно її неповнолітньої доньки є свідомим нехтуванням нею своїми батьківськими обов`язками, а тому її потрібно позбавити батьківських прав відносно неповнолітньої ОСОБА_3 . 
Ці обставини позивач ОСОБА_1 також підтвердив в суді апеляційної інстанції, крім того, пояснивши, що після отримання поранення, він був знятий з військового обліку за станом здоров`я і приїхав до АДРЕСА_1 , де на той час проживала його неповнолітня донька, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 

Вирішуючи даний спір, колегія суддів зазначає, що всі вищевикладені обставини знайшли своє підтвердження в матеріалах справи (а.с.97, 98, 163-164).

В свою чергу, відповідач ОСОБА_2 також прибула до суду апеляційної інстанції і дала свою згоду на позбавлення її батьківських прав, з посиланням на те, що її взагалі не інтересує життя її неповнолітньої доньки.

З матеріалів справи також вбачається, що неповнолітня ОСОБА_3 після розірвання шлюбу між сторонами залишилась проживати разом із батьком за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 13-14, 16, 17). В свою чергу відповідач ОСОБА_2 фактично самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до неї.

Проживає неповнолітня донька сторін ОСОБА_3 і до теперішнього часу з батьком – позивачем у справі ОСОБА_1 , однак в м. Одесі, в будинку тітки за адресою: АДРЕСА_1 . Починаючи з 13 років її вихованням і матеріальним утриманням займається лише її батько - позивач у справі ОСОБА_1 , мати ОСОБА_2 взагалі не займається її вихованням і утриманням, та взагалі не інтересується її життям, незважаючи на те, що вона потребує турботи з боку саме матері більше ніж з боку батька, враховуючи, що вона перебуває у підлітковому віці та те, що вже третій рік в державі оголошений воєнний стан.
Зазначені обставини підтвердила неповнолітня донька сторін ОСОБА_3 і в суді апеляційної інстанції. Також неповнолітня ОСОБА_3 пояснила колегії суддів, що вона навчається в 10 класі Одеського ліцею і перевіркою її навчання також займається лише батько, а де перебуває мати, то вона з 2021 року не знає.

Крім того, відповідно до висновку органу опіки та піклування про розгляд питання щодо позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , відносно її неповнолітньої доньки – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від 16.05.2023 року № 1232/01-20 вбачається, що неповнолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , написала заяву до Служби у справах дітей Одеської міської ради від 27 квітня 2023 року, в якій висловила своє бажання стосовно позбавлення батьківських прав матері, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Органом опіки і піклування встановлено, що мати дитини – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, з дитиною не спілкується, від виховання доньки самоусунулась, за місцем проживання дитину не відвідує, не піклується про фізичний і духовний розвиток Софії, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, станом здоров`я не цікавиться, матеріальної допомоги не надає. Крім того, враховано, що ОСОБА_2 надала нотаріально посвідчену заяву, в якій заявляє, що не заперечує проти позбавлення її батьківських прав щодо її неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З дочкою вона не проживає з вересня 2020 року, не приймає участь у вихованні, не утримує та не виконує батьківських обов`язків. Їй відомо про розгляд зазначеного питання та просить слухати справу за її відсутністю (заява зареєстрована в реєстрі за № 241 від 07.04.2023 року, приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Горбачук Г.Б.) (а.с. 43-45).
Таким чином, орган опіки і піклування Малиновської районної адміністрації вважав доцільним позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно неповнолітньої доньки – ОСОБА_3 (а.с.43-45).

На запит суду апеляційної інстанції вищезазначений орган опіки і піклування, який на даний час перебуває в Хаджибейській районній адміністрації ОМР, не вбачив підстав для зміни свого висновку про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно неповнолітньої доньки – ОСОБА_3 (а.с.165-166). 

Крім того, у відкритому судовому засіданні суду першої інстанції було допитано свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які фактично підтвердили факт самоусунення відповідача ОСОБА_2 від виховання доньки 
Так, як зазначила свідок ОСОБА_4 , ОСОБА_2 з дитиною не спілкується, від виховання доньки самоусунулась, за місцем проживання дитину не відвідує, не піклується про її фізичний і духовний розвиток. Під час спільного проживання з позивачем, в їхньому будинку, дитина була неохайною, потребувала постійного додаткового харчування.
Свідок ОСОБА_5 повідомила, що під час перебування у зареєстрованому шлюбі з позивачем, відповідач ОСОБА_2 взяла у неї в борг грошові кошти, які програла у гральних автоматах. На питання суду про те, чи намагалась ОСОБА_2 після розірвання шлюбу з позивачем цікавитись життям дочки, зазначила що вказаною інформацією не володіє.

Зазначені обставини, а також враховуючи думку не лише позивача ОСОБА_1 , а і відповідача ОСОБА_2 , а також їх неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , в своїй сукупності свідчать про свідоме нехтування ОСОБА_2 своїми батьківськими обов`язками, та, як наслідок, про необхідність скасування оскаржуваного судового рішення і прийняття постанови про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно неповнолітньої доньки – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

При цьому колегія суддів також вважає за необхідне зазначити, що у відповідності до ст. 150, 164  СК України  батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Підставою для позбавлення батьків або одного з них, може бути ухилення останніх від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, засудження за вчинення умисного злочину щодо дитини.
Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьком обов`язків по вихованню, а також встановити, що батько чи мати ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що він систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки.

При цьому слід також зазначити, що відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Крім того, Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги надав суду достатні, належні і допустимі докази існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх позовних вимог, заперечень проти оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги.
За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване судове рішення не відповідає зазначеним вимогам, доводи апеляційної скарги його повністю спростовують, оскільки рішення ухвалено не у відповідності до вимог матеріального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід задовольнити, оскаржуване рішення суду – скасувати і прийняти постанову, якою позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участі третьої особи: Органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації ОМР, про позбавлення батьківських прав, задовольнити та позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_3 .

Що стосується розміру судового збору, який має бути стягнутий з відповідача на користь позивача, як то передбачено ст. 141 ЦПК України, в розмірі 1073,60 грн. і 1 610,40 грн., а всього в сумі 2 684,00 грн., які поніс ОСОБА_1 при розгляді даної справи, то він просив суд апеляційної інстанції не стягувати з відповідача на його користь судовий збір.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, п. 4 ч.1 ст. 376, ст. ст. 381-384, 389-391  ЦПК України, апеляційний суд
постановив:

Апеляційну скаргу представника  ОСОБА_1 – адвоката Кобильника Дениса Олеговича задовольнити.
Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 18 вересня 2023 року скасувати.

Прийняти постанову, якою позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участі третьої особи: Органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради, про позбавлення батьківських прав, задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , батьківських прав відносно неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. 

Повне судове рішення складено 20.05.2024 року.

Судді Одеського апеляційного суду:        С.М. Сегеда        

М.М.Драгомерецький

                                                       А.І.Дришлюк