УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 квітня 2024 року
м. Київ
справа № 689/1297/23
провадження № 61-4146ск24
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:
Литвиненко І. В. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Петрова Є. В., 
розглянувши касаційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 22 листопада 2023 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 27 лютого 2024 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби у місті Хмельницькому Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Гнідко Наталії Олександрівни, заінтересована особа Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк», про визнання дій державного виконавця протиправними, визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження,
ВСТАНОВИВ:
У травні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою, в якій просив визнати протиправними дії державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби у місті Хмельницькому Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Гнідко Н. О. щодо відкриття виконавчого провадження, визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_1 від 26 травня 2022 року за виконавчим листом № 2-270/10, виданим 17 грудня 2010 року Ярмолинецьким районним судом Хмельницької області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» боргу в сумі 19 297,84 дол. США та 5 725,26 грн.
Ярмолинецький районний суд Хмельницької області ухвалою від 22 листопада 2023 року, залишеною без змін постановою Хмельницького апеляційного суду від 27 лютого 2024 року, у задоволенні скарги відмовив.
21 березня 2024 року представник ОСОБА_2, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , подала до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 22 листопада 2023 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 27 лютого 2024 року.
Касаційна скарга мотивована тим, що суди дійшли помилкового висновку щодо відсутності підстав для задоволення скарги, оскільки не повинні були враховувати факти, встановлені в іншому судовому рішенні, які не є преюдиційними для спірних правовідносин. На переконання боржника закінчився строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання з огляду на те, що з часу видачі виконавчого листа пройшло десять років, а стягувач у розумні інтервали часу не цікавився ходом виконавчого провадження.
Вивчивши касаційну скаргу, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити, виходячи з таких підстав.
Відмовляючи у задоволенні скарги, суди попередніх інстанцій дійшли висновку про відсутність підстав для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, з огляду на те, що ОСОБА_1 не довів факт пропуску строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання.
Вирішення процесуальних питань, пов`язаних з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб).
Відповідно до приписів частин другої та третьої статті 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.
Наслідком визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відповідно до пункту 5 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» є закінчення виконавчого провадження.
Підстави для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.
Процесуально-правовими підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.
До матеріально-правових підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна віднести ті обставини, що свідчать про припинення обов`язку боржника з передбачених законом підстав.
Загальні підстави припинення цивільно-правових зобов`язань містяться у главі 50 розділу І книги п`ятої ЦК України. Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 19 січня 2023 року у справі № 824/2/22.
Сутність процедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, полягає насамперед у встановленні обставин та фактів, що підтверджують відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, або наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа.
Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 24 червня 2020 року у справі № 520/1466/14-ц, від 09 вересня 2021 року у справі № 824/67/20, від 09 червня 2022 року у справі № 2-118/2001.
Так суди попередніх інстанцій встановили, що рішенням Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 17 листопада 2010 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором № 812007/1р від 07березня 2007 року в сумі 19 297,84 дол. США та 5 725,26 грн.
На виконання зазначеного рішення суду був виданий виконавчий лист № 2-270/10 від 17 грудня 2010 року.
10 жовтня 2012 року за даним виконавчим листом були відкриті виконавчі провадження НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4, які перебували на виконанні в Летичівському РВ ДВС, оскільки ОСОБА_1 на той час проживав в с. Бохни Летичівського району Хмельницької області.
29 вересня 2016 року виконавче провадження за вказаним виконавчим листом було закінчено на підставі пункту 10 частини першої статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 21 квітня 1999 року, який втратив чинність) в зв`язку з направленням виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби за заявою ОСОБА_1 про зміну місця проживання.
Згідно з повідомленням державного виконавця Другого відділу ДВС у м. Хмельницькому Гнідко Н. О. від 07 березня 2017 року матеріали виконавчого провадження щодо виконавчого документа № 2-270/10 направлено Першим ВДВС у м. Хмельницькому 29 вересня 2016 року до Другого ВДВС у м. Хмельницькому за належністю безпідставно, з порушенням пункту 1 частини першої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження». Тому виконавчий документ повернуто без прийняття до виконання у зв`язку з непідвідомчістю та направлено до Першого ВДВС у м. Хмельницькому. Дане повідомлення державного виконавця про повернення виконавчого документу без прийняття до виконання було скасовано начальником Другого ВДВС у м. Хмельницькому.
Постановою Хмельницького апеляційного суду від 12 січня 2022 року було скасовано ухвалу Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 10 листопада 2021 року та задоволено подання старшого державного виконавця Другого відділу ДВС у м. Хмельницькому Гнідко Н. О., видано дублікат виконавчого листа № 2-270/10 від 17 грудня 2010 року.
Зокрема, даним судовим рішенням було встановлено, що відповідно до повідомлення начальника Першого відділу ДВС у м. Хмельницькому від 14 липня 2021 року № 52614/20.19-27 на виконанні у цьому відділі ДВС не перебуває виконавчий лист від 17 грудня 2010 року № 2-270/10, виданий Ярмолинецьким районним судом Хмельницької області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованості у розмірі 19 297,84 дол. США та 5 725,26 грн.
Згідно з актом проведення службової перевірки від 18 червня 2021 року, складеним комісією Другого відділу ДВС у м. Хмельницькому, виконавчий документ повернуто Першому відділу ДВС у м. Хмельницькому без прийняття до виконання та направлено до Першого відділу ДВС у м. Хмельницькому. Проте матеріали виконавчого провадження не містять відомостей про відправку виконавчого документа до Першого відділу ДВС у м. Хмельницькому. Відповідно встановлено, що виконавчий лист втрачено. Тому виникла потреба у відновленні виконавчого провадження № НОМЕР_1 з виконання виконавчого листа, у зв`язку з цим рекомендовано начальнику Другого відділу ДВС у м. Хмельницькому звернутися до суду з поданням про видачу дубліката втраченого виконавчого листа.
Рішення про повернення виконавчого документа стягувачу не ухвалювалося і цей виконавчий лист не повертався стягувачу ПАТ АБ «Укргазбанк».
Виконавчий лист Перший відділ ДВС у м. Хмельницькому не отримав, не виявлено його і в Другому відділу ДВС у м. Хмельницькому.
Суд апеляційної інстанції встановив, що виконавчий лист втрачено під час його перебування на примусовому виконанні в органі ДВС, зокрема, на стадії вирішення питання про відкриття виконавчого провадження.
В подальшому, після отримання 26 січня 2022 року дубліката виконавчого листа № 2-270/10, 26 травня 2022 року старшим державним виконавцем Другого відділу ДВС у м. Хмельницькому Гнідко Н. О. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_1 за вказаним дублікатом виконавчого листа.
Враховуючи доводискарги та вказані обставини, судам необхідно було надати оцінку тому чи не був пропущений строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання та у разі пропуску строку з`ясувати, чи не стали такі обставини підставою для припинення зобов`язання боржника.
Відповідно до частини другої статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» будь-яка дія або сукупність дій під час виконавчого провадження повинна бути виконана не пізніше граничного строку, визначеного цим Законом.
Суди встановили, що 10 жовтня 2012 року за даним виконавчим листом були відкриті виконавчі провадження НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4, які перебували на виконанні в Летичівському РВ ДВС, оскільки ОСОБА_1 на той час проживав в с. Бохни Летичівського району Хмельницької області.
29 вересня 2016 року виконавче провадження за вказаним виконавчим листом було закінчено на підставі пункту 10 частини першої статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 21 квітня 1999 року, який втратив чинність) в зв`язку з направленням виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби за заявою ОСОБА_1 про зміну місця проживання.
Таким чином, для визначення перебігу строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання слід врахувати норми, які діяли на час пред`явлення листа та закінчення виконавчого провадження.
Відповідно до частин першої статті 23 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, чинній на час відкриття виконавчого провадження, строки пред`явлення  виконавчого  документа  до  виконання перериваються: 
1)     пред`явленням виконавчого документа до виконання; 
2)     частковим виконанням рішення боржником; 
3)     наданням судом, який видав виконавчий документ, відстрочки  або розстрочки виконання рішення. 
За змістом пункту 2 частини першої статті 22 цього ж Закону інші виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання протягом  року,  якщо  інше  не передбачено законом.
Суди першої та апеляційної інстанцій встановили, що після закінчення виконавчого провадження та під час направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби цей виконавчий документ був втрачений.
Суди попередніх інстанцій відповідно до приписів статті 81 ЦПК України на підставі доказів в матеріалах справи встановили, що виконавчий лист був втрачений.  В судовому порядку державний виконавець отримав дублікат виконавчого листа відповідно до постанови Хмельницького апеляційного суду від 12 січня 2022 року у справі № 2-270/10.
Суди зазначили, що виконавчий лист стягувачу не повертався, рішення державним виконавцем про повернення виконавчого документу не приймалося.
Відповідно до пункту 10 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» у чинній редакції виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду або органу, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про роз`яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа у випадках, передбачених цим Законом, до суду, який видав виконавчий документ, - із заявою (поданням) про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення, про відстрочку чи розстрочку виконання рішення.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21 серпня 2019 року у справі              № 2-836/11 сформулювала висновок, відповідно до якого якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.
Відповідно до пункту 17.4 Перехідних положень ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. За видачу стягувачу дубліката виконавчого документа справляється судовий збір у розмірі 0,03 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.
Враховуючи те, що судове рішення про видачу виконавчого документа набрало законної сили, вказаний факт має преюдиційне значення при розгляді цієї скарги, оскільки стосується тих же сторін виконавчого провадження відносно одного і того ж виконавчого листа, відсутність доказів того, що виконавчий лист було пред`явлено з пропуском строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, оскільки головною умовою видачі дубліката виконавчого листа є звернення з заявою в межах встановленого законом строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, то суди дійшли правильного висновку про те, що строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання не пропущений.
Враховуючи наведене, суди попередніх інстанцій, правильно застосувавши норми права, які регулюють діяльність державного виконавця, дійшли обґрунтованого висновку про безпідставність скарги на дії державного виконавця, оскільки зазначені скаржником підстави не знайшли свого підтвердження.
Доводи касаційної скарги висновків судів попередніх інстанцій не спростовують та зводяться до суб`єктивного тлумачення норм права, відмінного від їх правильного застосування та надання суб`єктивної оцінки обставинам та доказам у справі, які були предметом аналізу судів попередніх інстанцій.
Таким чином, зі змісту касаційної скарги, оскаржуваного судового рішення та доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що вона є необґрунтованою, оскільки правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, а тому за таких підстав у відкритті касаційної скарги в частині оскарження ухвали суду апеляційної інстанції на підставі частини четвертої статті 394 ЦПК України слід відмовити.
Керуючись статтями 261, 394 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на ухвалу Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 22 листопада 2023 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 27 лютого 2024 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби у місті Хмельницькому Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Гнідко Наталії Олександрівни, заінтересована особа Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк», про визнання дій державного виконавця протиправними, визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження.
Копію ухвали разом з доданими до скарги матеріалами направити особі, яка подала касаційну скаргу.
Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                                             І. В. Литвиненко  
 
А. І. Грушицький
 
Є. В. Петров