ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/821/239/24 Справа № 695/3255/23 Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП	Головуючий у І інстанції Степченко М. Ю.   Доповідач в апеляційній інстанції Соломка І. А.	

 	 	

 	 	

ПОСТАНОВА
І М Е Н Е М       У К Р А Ї Н И

17 травня 2024 року                                                                                          м. Черкаси

Суддя Черкаського апеляційного суду Соломка І.А., при секретарі Бєлан О.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення № 695/3255/23 щодо ОСОБА_1 , що надійшли з Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 – адвоката Бруса С.М., -

в с т а н о в и л а:

Постановою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 21 березня 2024 року
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу, в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік; постановлено стягнути на користь держави судовий збір у сумі 605 грн. 60 коп. 

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 20.08.2023 р. о 01 год. 18 хв., у с. Піщане, Золотоніського району Черкаської області, по вул. Пушкіна, 4, керував автомобілем «ВАЗ-21063», д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія в установленому законом порядку проводився на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням спеціального технічного приладу газоаналізатора «Драгер» та в найближчому медичному закладі – КНП «Золотоніська БПЛ» ЗМР. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.9 (а) ПДР.
Не погоджуючись з постановою суду, вважаючи її незаконною, представник ОСОБА_1 – адвокат Брус С.М. подав апеляційну скаргу в якій просив скасувати постанову Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 21.03.2024 про визнання винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП закрити.
Апеляційні вимоги мотивував тим, що суд не з`ясував всіх фактичних обставин справи, не дослідив і не надав належної оцінки наявним у справі доказам та обставинам справи, спрощено підійшов до розгляду справи, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду.
Обгрунтовуючи свої вимоги, апелянт зазначив, що 20.08.2023 о 01:18 год. ОСОБА_1 не керував автомобілем «ВАЗ-21063», д.н.з. НОМЕР_1 , а за кермом вказаного автомобіля був його товариш ОСОБА_2 , який підвіз його на вулицю Пушкіна в с.Піщане, де його чекала дівчина з якою він зустрічається. ОСОБА_1 пішов до дівчини, залишивши в автомобілі рюкзак, а ОСОБА_2 пішов додому. Коли ОСОБА_1 переходив дорогу до нього під`їхала патрульна машина поліції і працівники поліції, вийшовши з службового авто, направились до ОСОБА_1 , та почали звинувачувати його, що він щойно керував транспортним засобом в нетверезому стані. Та без належних на те підстав провели перевірку документів і запропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестера «Драгер».
ОСОБА_1 на рахунок свого захисту визнав, що він дійсно вживав алкоголь, але заперечив факт керування автомобілем, погодився пройти освідування за допомогою приладу «Драгер», який показав 1,56 % проміле, він з таким результатом не погодився та виявив бажання пройти тестування в медичному закладі, яке він пройшов в приймальному відділенні Золотоніської ЦРЛ із застосуванням невідомого пристрою, який був вже із вставленим мундштуком, та показав результат 0,84 % проміле, а результати тесту не були зафіксовані на нагрудну камеру поліцейсього.
Зазначив, що кватанція - чек щодо результатів проходження на прилад «Драгер», має нечитабельний шрифт, а тому її слід вважати недійсною. Також в матеріалах справи відсутнє направлення ОСОБА_1 до закладу охорони здоров`я з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, де були б зазначені ознаки алкогольного сп`яніння, виявлені в нього та не долучений акт медичного огляду.
Відеоматеріал не містить даних про те, що ОСОБА_1 був оглянутий лікарем, в ході якого досліджено його зовнішній огляд та виявлені ознаки алкогольного сп`яніння. 
Апелянт вважає, що відеоматеріали не містять фіксації скоєння ОСОБА_1 будь якого адміністративного правопорушення, оскільки не має частини відео на якому зафіксовано рух транспортного засобу та зупинка транспортного засобу, встановлення ознак сп`яніння, та відсутній факт відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, відсутній рапорт поліцейського із зазначенням обставин зупинки транспортного засобу, тобто, на думку апелянта, працівниками поліції порушено як процедуру проведення огляду, так і процедуру складання протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 .
В судовому засіданні апеляційної інстанції представник ОСОБА_1 – адвокат Брус С.М. зазначив, що з відео події вбачається, що факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом та факт його зупинки відсутній. Так, на відео видно, що машина вже стояла біля двору припаркована, ОСОБА_1 дійсно ішов від автомобіля, однак він ним не керував. ОСОБА_1 в протоколі про адміністративне правопорушення зазначив, що він не керував транспортним засобом та не погодився з протоколом про адміністративне правопорушення. Однак, працівники поліції схиляли його до визнання ним факту керування транспортним засобом. ОСОБА_1 дійсно перебував в стані алкогольного сп`яніння, але до керування транспортного засобу ніякого відношення не мав.
ОСОБА_1 в судовому засіданні апеляційної інстанції своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав та пояснив, що він не перебував за кермом автомобіля. Працівники поліції зупинили його для перевірки документів, коли він йшов від автомобіля, оскільки була комендантська година. Автомобілем керував його товариш, і він його та його дівчину підвозив, вони посварилися та вийшли з автомобіля, він до автомобіля підходив, однак не керував ним.
Заслухавши думку ОСОБА_1 та його представника – адвоката Бруса С.М., які підтримали вимоги апеляційної скарги та просили їх задовольнити, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.
Відповідно до ст.ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Вказані вимоги закону під час розгляду даної справи виконані судом першої інстанції.
Незважаючи на невизнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, його вина підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №309048 від 20.08.2023, результатом тесту «Драгер» та актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, де вказано - проба позитивна, 1,56%, відеозаписом події від 20.08.2023 за участі ОСОБА_1 , висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану сп`яніння від 20.08.2023.
З такими висновками суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд.
Так, умови та послідовність дій поліцейських по виявленню у водіїв транспортних засобів ознак, зокрема, алкогольного сп`яніння, визначений ст. 266 КУпАП, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1103 (в подальшому Порядок № 1103) та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року (в подальшому Інструкція № 1452/735).
Відповідно до змісту ст.266 КУпАП та Інструкції якщо поліцейський уповноваженого підрозділу НПУ виявляє ознаки стану алкогольного сп`яніння у водія транспортного засобу (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів; порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці), у зв`язку з чим є законні підстави вважати, що останній перебуває у такому стані, то має право вимагати пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння.
За ч.2 ст.266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів.
Частиною 3 ст.266 КУпАП та п.7 розділу 1 Інструкції, п.6 Порядку передбачено, що у разі незгоди водія з результатами огляду, проведеного поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення.
Для об`єктивного розгляду справи та прийняття законного рішення, апеляційним судом був переглянутий відеозапис з відеореєстратора автомобіля працівників поліції та їх бодікамер щодо подій від 20.08.2023 за участю ОСОБА_1 . Так, з переглянутого відео вбачається, що автомобіль працівників поліції рухається по дорозі, з правої сторони на узбіччі стоїть автомобіль, в даличині з`являється світло фар іншого транспортного засобу і автомобіль працівників поліції рухається за цим автомобілем, який в подальшому здійснює поворот на ліво, вимикаєтся світло фар і з автомобія виходить чоловік, в подальшому встановлено, що це ОСОБА_1 (video_2023-08-23_08-33-14 01:18:20, 01:18:30). На відео видно, що ОСОБА_1 зустрівся зі своєю дівчиною, працівники поліції попросили його зупинитися та зазначили, що зараз діє комендантська година та з`ясувавши, що автомобіль належить чоловіку, який з нього вийшов – ОСОБА_1 , попросили його надати документи на автомобіль, останній підійшов до автомобіля «ВАЗ-21063», д.н.з. НОМЕР_1 , взяв з нього документи та пред`явив працівникам поліції.
У розмові з працівниками поліції на запитаня чи вживав він алкогольні напої, ОСОБА_1 повідомив, що вживав алкогольні напої, однак автомобілем він не керував, а водій, який ним керував, пішов додому. Працівники поліції на заперечення ОСОБА_1 про те, що він не керував транспортним засобом, повідомили, що на відеореєстраторі видно рух автомобіля «ВАЗ-21063», д.н.з. НОМЕР_1 , який здійснює поворот на ліво вимикає світло фар і з автомобіля за керма виходить саме він – ОСОБА_1 , будь-які інші особи при цьому відсутні. На ці доводи працівників поліції дівчина ОСОБА_1 пояснила, що водій був, однак він поставив машину серед дороги та пішов додому, а вона попросила ОСОБА_1 перегнати її на місце, де вона зараз стоїть, а тому на відеореєстраторі ОСОБА_1 полюбому буде (0000021_100086_20230820011834_0011 01:22:42). Працівники поліції тричі переглядають відеозапис, здійснений з відеореєстратора автомобіля, та знайомлять з його змістом ОСОБА_1 (0000021_100086_20230820011834_0011 01:27:40, 01:29:18). 
Так, як працівниками поліції було встановлено, що ОСОБА_1 керував транспортим засобом «ВАЗ-21063», д.н.з. НОМЕР_1 , та в нього вбачаються ознаки алкогольного сп`яніння, працівниками поліції було роз`яснено ОСОБА_1 його права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП, та запропоновано останньому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, на місці зупинки транспотного засобу за допомогою приладу «Драгер», або в медичному закладі, на що ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», який показав результат – 1,56 ‰ алкоголю, що свідчить про перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння. Однак, ОСОБА_1 не погодився з результатом огляду та був доставлений до медичного закладу КНП «Золотоніська багатопрофільна лікарня» Золотоніської міської ради, де пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння, та було встановлено, що він перебуває в стані алкогольного сп`яніння – 0,84 ‰, що підтверджуєься медичним висновком №317 від 20.08.2023, та відеофіксацією з боді камер працівників поліції, в подальшому працівиками поліції було складено протокол про адміністративне правопорушення та ОСОБА_1 був з ним ознайомлений.
Слід зазначити, що огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 проводився у закладі охорони здоров`я КНП «Золотоніська багатопрофільна лікарня» Золотоніської міської ради у присутності працівника поліції. Висновок складений за формою, яка передбачена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції затвердженою наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року. У вказаному висновку №317 від 20.08.2023 встановлено, діагноз ОСОБА_1 – алкогольне сп`яніння (а.с.3). 
Отже, медичний огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 проведено з дотриманням ст.266 КУпАП, зокрема лікарем КНП «Золотоніська багатопрофільна лікарня» Золотоніської міської ради, тобто у закладі, якому надано право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, затвердженого управлінням охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій, у порядку, визначеному законом, а тому доводи апелянта про те, що процедура огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі була порушена, є необгрунтованими.
Доводи апелянта про те, що працівники поліції безпідставно провели перевірку документів ОСОБА_1 , є неспроможними через те, що останній рухався на автомобілі «ВАЗ-21063», д.н.з. НОМЕР_1 , в с.Піщане по вул.Пушкіна,4 Золотоніського району Черкаської оласті 20.08.2023 о 01 год. 18 хв., грубо порушуючи комендантську годину. Слід наголосити, що Указом Президента України в Україні введений воєнний стан, який діє на даний час. Пунктом 3 ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати чи зафіксувати дані, що містяться в документах, якщо особа перебуває на території чи об`єкті із спеціальним режимом або в місці здійснення спеціального поліцейського контролю.
З урахуванням зазначеного доводи апелянта про те, що відеоматеріали не містять фіксації скоєння ОСОБА_1 будь якого адміністративного правопорушення, оскільки немає частини відео на якому зафіксовано рух транспортного засобу та зупинка транспортного засобу, встановлення ознак сп`яніння, є неспроможними так як спростовуються переглянутим відеозаписом події від 20.08.2023 за участі ОСОБА_1 . Цим відеозаписом спростовуються також доводи апелянта і ОСОБА_1 про те, що автомобілем «ВАЗ-21063», д.н.з. НОМЕР_1 , у зазначену дату та час в протоколі про адміністративне правопорушення керувала інша особа – ОСОБА_2 , оскільки з переглянутого відеозапису відсутні будь-які відомості, що вказаним автомобілем керував хтось інший окрім ОСОБА_1 . Разом з тим, суд першої інстанції заслухав пояснення свідка ОСОБА_2 щодо обставин події від 20.08.2023 за участі ОСОБА_1 та критично їх оцінив, зазначивши, що вони були спрямовані на уникнення ОСОБА_1 відповідальності, з чим погоджується і апеляційний суд.
Доводи апелянта про те, що суд не з`ясував всіх фактичних обставин справи, не дослідив і не надав належної оцінки наявним у справі доказам та обставинам справи, та спрощено підійшов до її розгляду, є необгрунтованими та надуманими. Оскільки, як вбачається з матеріалів справи, суд дослідив та надав оцінку всім наявним доказам. Заслухав пояснення правопорушника ОСОБА_1 та допитав в якості свідка ОСОБА_2 , які проаналізував та дав належну оцінку в сукупності з іншими доказами, та прийшов до висновку про вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, з цим висновком погоджується і суд апеляційної інстанції. 
Щодо доводів апелянта про відсутність напрвлення ОСОБА_1 на огляд до медичного закладу для огляду на стан алкогольного сп`яніння, то слід зазначити, що у медичному висновку №317 від 20.08.2023 вказано, що ОСОБА_1 до медичного закладу напрвлений сержатом поліції ОСОБА_3 , а відсутність медичного акту та неякісно надрукований текст кватанції - чеку щодо результатів проходження на прилад «Драгер», не можуть бути підставою для скасуваня законного рішення суду першої інстанції.
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королвства» від 29.06.2007 р. Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Таким чином, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.
Відтак, доводи апелянта про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є необґрунтованими, та спростовуються, як переглянутим в судовому засіданні вищевказаним диском з відеозаписом події від 20.08.2023 за участю ОСОБА_1 , так і іншими матеріалами справи.
Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
З урахуванням всіх обставин справи, в тому числі і тих, на які посилається апелянт в апеляційній скарзі, підстав для скасування постанови судді місцевого суду і закриття провадження по справі щодо правопорушника за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, немає.
Адміністративне стягнення судом накладено з дотриманням правил, передбачених вимогами ст.ст.33, 34, 35 КУпАП, з урахуванням всіх обставин адміністративного провадження та особи правопорушника, є розмірним до вчиненого і справедливим.
Враховуючи вищевикладенене, вважаю, що постанова Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 21.03.2024 відносно ОСОБА_1 , є законною, обгрунтованою та вмотивованою, а доводи апеляційної скарги є безпідставними і до задоволення не підлягають.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя, - 

п о с т а н о в и л а :

Постанову Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 21 березня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, - залишити без змін, а апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Бруса С.М. – без задоволення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І.А. Соломка