Справа № 354/147/24 
Провадження № 33/4808/442/24 
Категорія ст.130 ч.1 КУпАП 
Головуючий у 1 інстанції Ваврійчук Т. Л. 
Суддя-доповідач Васильєв 

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2024 року м. Івано-Франківськ
Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Васильєв О.П., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 23 лютого 2024 року, якою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресом: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресом: АДРЕСА_2 ,
визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого  ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) з позбавленням права керування транспортним засобом на один рік, а також стягнуто судовий збір в розмірі 605 гривень 60  копійок,-

                                                       в с т а н о в и в :

Постановою судді Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 23 лютого 2024 року встановлено, що ОСОБА_1 04.01.2024 року о 07 год. 50 хв., керуючи транспортним засобом марки Volkswagen-T-Roc, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в с.Яблуниця, по вул.Героїв Майдану, 65, Надвірнянський район, Івано-Франківської області, з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, почервоніння очей, відмовилася від проходження у встановленому порядку огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки та у медичному закладі.
На вказану постанову суду ОСОБА_1 за межами строку на апеляційне оскарження року подала апеляційну скаргу, яка зареєстрована Яремчанським міським  судом Івано-Франківської області 03.04.2024 року, в якій просить скасувати постанову суду та закрити провадження по справі. 
Крім того, в апеляційній скарзі ОСОБА_1 , просить поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки  дізналася про постанову суду тільки  20.03.2024 року. 
Перевіривши апеляційну скаргу з клопотанням про поновлення строку на її оскарження, вважаю, що в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови суду необхідно відмовити та апеляційну скаргу повернути апелянту з наступних підстав.
Діючим Кодексом України про адміністративні правопорушення чітко встановлено процедуру та строки оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.
Так, статтею 294 КУпАП визначено, що апеляційну скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення такої постанови, а не з дня отримання копії судового рішення. 
Відповідно до вимог ст. 129 Конституції України, ст. 11 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» розгляд справ про адміністративні правопорушення відбувається в судах відкрито, що гарантує особі, яка притягається до адміністративної відповідальності своєчасно дізнатись про результати судового розгляду та оскаржити постанову суду у встановлений законом строк.
Правом на апеляційне оскарження постанови судді по справі про адміністративне правопорушення, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, розпоряджається на власний розсуд в межах процесуального закону.
Згідно з ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником протягом десяти днів з дня винесення постанови.  Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Строк на апеляційне оскарження може і повинен бути поновлений тільки у випадку, якщо він пропущений з поважних причин. Поважність причин його пропуску має довести апелянт, який заявив таке клопотання.
У своїй практиці Європейський суд неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у ст.6  Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.
Право на апеляційний розгляд беззаперечно є важливим елементом визначеного у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод права на доступ до суду.
Право особи на апеляційний розгляд справи відповідним чином унормовано у національному процесуальному законодавстві, у тому числі стосовно строків та кола осіб, які мають право подати апеляційну скаргу і вказані питання нерозривно пов`язані з правом на отримання вмотивованого рішення суду першої інстанції та із позитивним обов`язком суду надати можливість брати участь у судових засіданнях.
Рішеннями Європейського суду визначено, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте, навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (справа «Олександр Шевченко проти України», справа «Трух проти України» ).
Поновлення процесуального строку зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, може порушити принцип юридичної визначеності (справа «Пономарьов проти України»).
При вирішенні питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, суд апеляційної інстанції враховує причини, якими обґрунтовується поважність пропуску строку на апеляційне оскарження та приймає до уваги процесуальну поведінку особи, яка притягається до адміністративної відповідальності під час розгляду справи та після ухвалення судового рішення. 
За змістом мотивувальної частини постанови судді Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 23.02.2024 року вбачається, що судом приймались необхідні заходи для того, щоб забезпечити право ОСОБА_1 на участь у судовому засіданні, однак остання  в судові засідання, які були призначені на 05.02.2024 року та 23.02.2024 року не з`явилася та не повідомила про причин неявки. 
Судом першої інстанції зазначено, що судові повістки були направлені за адресом, який було вказано у протоколі про адміністративне правопорушення, що підтверджується трекінгами відстеження поштового відправлення АТ «Укрпошта» з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» та  відповідними рекомендованими повідомленнями.
Зі змісту матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 було відомо про складання протоколу про адміністративне  правопорушення  серії  ААД №587015 від 04.01.2024 року та про те, що в Яремчанському  міському  суді Івано-Франківської області перебуває на розгляді відповідна справа про притягнення його до адміністративної відповідальності. 
  З огляду на наведене, суд першої інстанції вважав за можливе розглянути справу за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки затягування розгляду справи нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення. Окрім того, судом взято до уваги, що стаття 268 КУпАП не містить імперативної заборони щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.
Так, з матеріалів справи вбачається, що протокол про адміністративне правопорушення серії  ААД №587015 від 04.01.2024 року стосовно ОСОБА_1 про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП було складено за участю правопорушниці. 
Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 була ознайомлена зі змістом протоколу та висунутим обвинуваченням, про що свідчать її власноручні підписи в протоколі, (а.с.1). 
Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 були роз`яснені права відповідно до вимог ст.268 КУпАП та ст.63 Конституції України та повідомлено, що розгляд справи відбудеться у Яремчанському  міському суді Івано-Франківської області, що підтверджується її власноручним підписом. 
Матеріали справи про обвинувачення ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП надійшли на розгляд до Яремчанського міського суду 19.01.2024 року. Судом справа неодноразово призначалась до розгляду, а саме: 05.02.2024 року  та 23.02.2024 року, про що суд належним чином та завчасно повідомляв ОСОБА_1 шляхом направлення судових повісток за адресом, який вказано у протоколі про адміністративне правопорушення .
В судові засідання ОСОБА_1 не з`являлася, про причини своїх неявок в судові засідання не повідомляла та нею не подавались клопотання про відкладення розгляду справи. 
В матеріалах справи відсутні дані, які свідчать про те, що після складання протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 вживала заходи, щоб дізнатись про стан відомого судового провадження. 
Зі змісту доводів ОСОБА_1 щодо поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення, вбачається, що остання вважає, що не була належним чином повідомлена про розгляд провадження та дізналась про наявність відповідного судового рішення тільки 20.03.2024 року. 
В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_2 вказує, що вона дійсно зареєстрована за адресом, який було вказано у протоколі про адміністративне правопорушення. Однак, через військові дії вона була змушена виїхати в інший регіон та є внутрішньо переміщеною особою та на час складання протоколу про адміністративне правопорушення проживала в АДРЕСА_3 . 
Вказує, що 20.03.2024 року її родичі, які доглядають її будинком у м. Запоріжжя, виявили у поштовій скриньці  лист  із копією постанови суду та надіслали їй на телефон її копію. Вважає, що саме з цього часу їй стало відомо про вищевказану постанову суду. 
Таким чином, ОСОБА_1 вважає, що невчасне отримання копії судового рішення є достатньою поважною причиною для поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду. 
Разом з тим, апеляційний суд неодноразово зазначав у своїх рішеннях, що несвоєчасне отримання  копії судового рішення не може бути достатньою правовою підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження, оскільки відповідно до вимог ст.294 КУпАП строк оскарження постанови судді обчислюється з дня винесення постанови, а не з дня отримання копії постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності. 
Вищевказана норма ч. 2 ст. 294 КУпАП забезпечує, за аналогією з правом на доступ до суду, закріпленим у п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законну мету і не порушує саму сутність цього права. 
Так, копію постанови Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 23 лютого 2024 року було надіслано ОСОБА_1 судом 04.03.2024 року, про що свідчить супровідний лист суду (а.с.21).
Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 підтвердила власноручним підписом правильність зазначених стосовно неї даних про місце проживання (перебування) за адресом , який в подальшому використовувався судом для повідомлення про призначення справи для розгляду. 
Разом з тим ОСОБА_1 не вказує у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду обставини, які заходи вона приймала для того, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження та які обставини перешкоджали їй своєчасно дізнатись про результати судового розгляду і своєчасно оскаржити судове рішення у встановлений законом строк. 
Апеляційний суд звертає увагу на те, що апеляційна скарга на постанову суду була зареєстрована Яремчанським міським судом Івано-Франківської області 03 квітня 2024 року, що свідчить про те, що апеляційна скарга подана зі значним пропуском строку, встановленого законом на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції.
Строк на апеляційне оскарження може і повинен бути поновлений тільки у випадку, якщо він пропущений з поважних причин. Поважність причин його пропуску має довести апелянт, який заявив таке клопотання.
Наявність у ОСОБА_1 довідки переселенця не є безумовною підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення, оскільки на внутрішньо переміщену особу розповсюджується дія Конституції України та вимоги національного законодавства. 
Зокрема, зі змісту копій документів , які долучено ОСОБА_1 до апеляційної скарги вбачається, що остання отримала статус внутрішньо переміщеної особи 27.10.2022 року та до 22.03.2024 року проживала за адресом: АДРЕСА_3 .
Вищевказані обставини свідчать про те, що ОСОБА_1 мала об`єктивну можливість організувати ефективний захист своїх інтересів в суді та своєчасно дізнатись про ухвалене судом рішення, не приймала заходи щоб дізнатись про стан відомого їй провадження та виявила інтерес до цього провадження тільки на стадії виконання судового рішення. 
Апеляційний суд неодноразово зазначав, що поновлення процесуального строку без наявних на то правових підстав порушує принцип юридичної визначеності. 
Суд може поновити строк на апеляційне оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення, якщо його було порушено з поважних причин (хвороба, відрядження, стихійне лихо, хвороба близьких родичів тощо).
Апеляційний суд виходить з того, що про поважність причини на поновлення строку апеляційного оскарження може свідчити наявність конкретних обставин, які об`єктивно перешкоджали своєчасному зверненню до суду зі скаргою протягом встановленого законом строку на апеляційне оскарження рішення суду, виникли раптово, носили несподіваний характер і не могли бути контрольовані апелянтом.
Разом з тим, в апеляційній скарзі не зазначено поважних причин пропуску цього строку і належним чином не підтверджено ті обставини, які на думку апелянта, не дозволили їй своєчасно, в межах строку, встановленого законом звернутися зі скаргою на постанову судді, якою її притягнуто до адміністративної відповідальності.
Суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що необґрунтоване поновлення процесуального строку на оскарження остаточного судового рішення порушує принцип юридичної визначеності і перешкоджає своєчасному виконанню рішення суду, яке набуло законної сили.
З огляду на викладене, приймаючи до уваги, що ОСОБА_1 не наведено обґрунтованих підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження, враховуючи що на даний час рішення суду набуло законної сили та підлягає виконанню, приймаючи до уваги характер процесуальної поведінки апелянта після складання стосовно неї протоколу про адміністративне правопорушення, враховуючи причини, якими обґрунтовується поважність пропущення строку на апеляційне оскарження постанови суду та виходячи з конкретних обставин встановлених судом, апеляційний суд вважає, що відсутні правові підстави для поновлення строку на оскарження постанови суду і апеляційна скарга, подана з пропуском строку на апеляційне оскарження, підлягає поверненню апелянту.
Повернення апеляційної скарги, не позбавляє ОСОБА_1 права повторно звернутися з апеляційною скаргою на постанову суду та вмотивованим клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якому зазначити які заходи вона приймала, щоб довідатися про стан судового провадження та ухвалене судом рішення,  конкретизувати і довести реальне існування об`єктивних причин, які не дозволили їй своєчасно оскаржити постанову суду.  

Керуючись ст. 294 КУпАП, -
                                                        п о с т а н о в и в :
Відмовити ОСОБА_1 в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 23 лютого 2024 року.
Повернути апеляційну скаргу ОСОБА_1 

Суддя Івано-Франківського
апеляційного суду                                                                                   О.П. Васильєв