ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 643/10020/23                Головуючий суддя І інстанції Довготько Т. М.
Провадження № 33/818/125/24        Суддя доповідач Грошева О.Ю.
Категорія: Керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 квітня 2024 року                                         
Суддя Харківського апеляційного суду Грошева О.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні за участі адвоката Козаря А.М. в інтересах ОСОБА_1 справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 адвоката Кравчуна Д. В. на постанову Московського районного суду м. Харкова від 02 листопада 2023 року відношенні ОСОБА_1 , за ч. 1 ст. 130 КпАП України.

УСТАНОВИЛА:
Оскаржуваною постановою визнано  ОСОБА_1  винним у вчиненні правопорушення передбаченого  ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у   вигляді штрафу у дохід держави у розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 /один/ рік.
Як встановив суд, 16.09.2023 року о 21год. 10 хв. в м. Харкові водій ОСОБА_1 керував автомобілем Toyota Corolla д.н. НОМЕР_1 по вул. Гвардійців Широнінців, 50В, з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці. Водій ОСОБА_1 , в порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху України, від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатора Drager Alcotest та в медичному закладі КНП ХОР «ОНД» відмовився в присутності двох свідків.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 адвокат Кравчун Д. В. просить постанову суду скасувати та прийняти нову, якою закрити провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування своєї вимоги зазначає, що огляд ОСОБА_1 проведено не уповноваженою особою, оскільки ОСОБА_1 є військовослужбовцем, а відтак це мала робити військова служба правопорядку.
Також зазначає, що ОСОБА_1 не доставили до закладу охорони здоров`я, оскільки він не погодився з результатами огляду на місці.
Крім того, сторона захисту вважає, що докази які містяться в матеріалах справи не дають підстав вважати, що ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння, а відтак мав проходити відповідне освідування.
Крім того, до апеляційної скарги додані клопотання сторони захисту про:
-проведення експертизи з технічного дослідження матеріалів відео звукозапису (для з`ясування питання про його автентичності, відсутність монтажу, встановлення факту безперервності фіксації), 
-виклик в судове засідання свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 які були залучені працівниками поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення та працівників поліції які його складали для надання ними пояснень щодо своїх дій.
- витребування в патрульній поліції повного відеозапису, який додано до матеріалів справи, оскільки у наявних маються розриви відео.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши думку адвоката Козаря А.М. в інтересах ОСОБА_1 який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, в тому числі, висновком експерта.
Згідно ст.1 Закону України «Про судову експертизу» судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.
Відповідно до ст.273 КУпАП експерт призначається органом (посадовою особою), у провадженні якого перебуває справа про адміністративне правопорушення, у разі коли виникає потреба в спеціальних знаннях.
У даній справі, з урахуванням зібраних доказів, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність необхідності призначення експертизи, оскільки матеріали справи надають можливість встановити дійсні обставини справи, оцінити їх у співвідношенні з поясненнями сторін та зробити відповідні висновки про наявність чи відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП., та з цих же підстав відхиляє клопотання   про витребування   із УПП в Харківській області повного відеозапису подій 16.09.2023 року о за участю водія ОСОБА_1 . 
Також, апеляційний суд відхиляє клопотання про виклик свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , оскільки у клопотанні містяться тільки загальні (шаблонні) формулювання необхідності допиту цих свідків без зазначення того, які саме відомості стосовно даної справи вони можуть повідомити.
Згідно вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. 
Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною дана особа в його вчиненні.
Як вбачається з матеріалів справи, суд не порушив вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності  ОСОБА_1  в порушенні правил доржнього руху.
З огляду на матеріали справи, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов до висновку про наявність в діях  ОСОБА_1  складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Розглядаючи справу, суд першої інстанції повно і всебічно встановив обставини, передбаченні ст. 280 КУпАП, щодо вчинення правопорушень і вини  ОСОБА_1 , та прийняв постанову у відповідності з вимогами ст. ст. 283, 284 КУпАП на підставі наявних у справі та досліджених в судовому засіданні доказів, які оцінені судом першої інстанції в їх сукупності, у відповідності з вимогами ст. ст. 251, 252 КУпАП, що відображено у мотивувальній частині постанови суду.
Протокол про адміністративне правопорушення відносно  ОСОБА_1 складений уповноваженою державою особою і дії посадової особи, що його складала в порядку передбаченому чинним законодавством не оскаржувалися.
Згідно вимог ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів працівником поліції у присутності двох свідків.
У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, працівником поліції з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається не дійсним.
Матеріали справи не містять доказів того, що до  ОСОБА_1  зі сторони працівників поліції було необ`єктивне ставлення в частині саме складання протоколів про адміністративне правопорушення.
Ніяких доказів про порушення законодавства працівниками поліції (висновок службового розслідування, оскарження дій, рішення суду, тощо)  ОСОБА_1  чи його захисник до суду не надали.
Таким чином, апеляційний суд вважає, що обставини правопорушення об`єктивно підтверджуються сукупністю зібраних по справі матеріалів, зокрема:
 даними протоколу про адміністративне правопорушення ААД №517460 від 16 вересня 2023 року.
- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 
- рапортом інспектора УПП в Харківській області ДПП.
- даними акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів у зв`язку з виявленими ознаками: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці.
- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у якому в графі "результати огляду" зазначено, що огляд не проводився;
- даними відеозапису з бодікамери, на якому зафіксований факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом та факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою газоаналізатора Драгер та у медичному закладі, що на думку апеляційного суду спростовує доводи апеляційної скарги що не доставлення ОСОБА_1 до закладу охорони здоров`я, порушило його права пройти саме там огляд на стан сп`яніння. 
Доводи апеляційної скарги про те, що на відеозаписі з бодікамер працівників поліції та інших доказів не зафіксовані, ознаки перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного або іншого сп`яніння, які зумовлюють необхідність проходження ним освідування (огляду) на стан сп`яніння, апеляційний суд вважає неспроможними.
Законодавець саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров`я його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів додаткові обов`язки, зокрема пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння.
П. 2.5 ПДР України передбачає, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Тобто, якщо така вимога висловлена, закон не передбачає, що водій може відмовитись від її виконання лише з тих міркувань, що на його власну думку, або на думку іншого стороннього спостерігача він не перебуває у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебуває під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і ця відмова не буде мати такого наслідку як притягнення до адміністративної відповідальності.
Таким чином, саме сукупністю вказаних вище доказів підтверджується відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці, та у медичному закладі, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги на порушення працівниками поліції порядку проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 , який є військовослужбовцем, зважаючи на що відповідно до ст.266-1 КУпАП його огляд на стан сп`яніння повинен проводитися посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командиром (начальником) військової частини, є необґрунтованими та такими, що ґрунтуються на суб`єктивному сприйнятті законодавства.
Відповідно до ч.2 ст.266-1 КУпАП огляд військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командиром (начальником) військової частини (установи, організації, підприємства, закладу, підрозділу), іншого утвореного відповідно до законів України військового формування, а також правоохоронного органу спеціального призначення, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.
Також, відповідно до ч.3 ст.266-1 КУпАП огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані сп`яніння перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.
Як було встановлено, ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції коли керував автомобілем Toyota Corolla д.н. НОМЕР_1 по вул. Гвардійців Широнінців, 50В, тобто поза межами території будь-якої військової частини. 
Також, суду першої інстанції та апеляційному суду відповідних документів на підтвердження того, що під час зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 виконував обов`язки військової служби, не надано.
Всі інші доводи захисника не знаходять свого підтвердження і спростовуються доказами, які наявні в матеріалах справи.
Важливо наголосити, що низка рішень ЄСПЛ дійсно містить, розвиває та удосконалює підхід до обґрунтованості (вмотивованості) судових рішень.
До того ж, у пункті 34 рішення у справі «Шкіря проти України» (заява № 30850/11) ЄСПЛ повторює, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує національні суди обґрунтовувати свої рішення. 
Це зобов`язання не можна розуміти як таке, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, а питання дотримання цього зобов`язання має вирішуватися виключно з огляду на обставини справи (див., наприклад, рішення у справах «Гарсія Руіз проти Іспанії» [ВП] (Garcia Ruiz v. Spain) [GC], заява № 30544/96, пункт 26, ЄСПЛ 1999-I, «Проніна проти України» (Pronina v. Ukraine), заява № 63566/00, пункт 25, від 18 липня 2006 року, «Бендерський проти України» (Benderskiy v. Ukraine), заява №22750/02, пункти 42-47, від 15 листопада 2007року, та «Богатова проти України» (Bogatova v. Ukraine), заява №5231/04, пункти 18 і 19, від 07 жовтня 2010 року).
З урахуванням зазначеного, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і, враховуючи характер вчиненого правопорушення, призначив адміністративне стягнення в межах санкції вказаної статті.
Адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік, застосоване до ОСОБА_1 є достатнім для його виправлення та попередження скоєння ним нових правопорушень і таким, що відповідає характеру вчиненого правопорушення, меті адміністративного стягнення.
Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п.2.5 Правил дорожнього руху України та правильно притягнуто за ч.1 ст.130 КУпАП до відповідальності і посилання на невідповідність висновків судді обставинам справи є безпідставними, а тому, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.
Керуючись ст. ст. 1, 7, 25, 33, 38, 294, 295 КУпАП, –

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргою захисника ОСОБА_1 адвоката Кравчуна Д. В. залишити без задоволення.
Постанову Московського районного суду м. Харкова від 02 листопада 2023 року відношенні ОСОБА_1 , за ч. 1 ст. 130 КпАП України – залишити без змін.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

               Суддя