ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2024 р. 	Справа № 440/8599/23	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Катунова В.В.
суддів: Ральченка І.М. ,  Чалого І.С. 
за участю секретаря судового засідання  Кривенка Т.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 16.11.2023 (суддя Г.В. Костенко,  вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039, повний текст складено 23.11.23) по справі № 440/8599/23
          за позовом      ОСОБА_1  
          до    Військової частини НОМЕР_1                   
          про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1  (далі ВЧ НОМЕР_1 , відповідач), в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 25.05.2023 №22 "Про результати проведення службового розслідування" щодо притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та накладення дисциплінарного стягнення - за порушення вимоги ст.97 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України;
- визнати протиправним та скасувати наказ командира військової НОМЕР_2 , яким обмежено нарахування та виплату ОСОБА_1 додаткові види грошового забезпечення у зв`язку із накладеним згідно з наказом від 25.05.2023 №22 "Про результати проведення службового розслідування" дисциплінарним стягненням "Догана";
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткові види грошового забезпечення згідно з наказом від 25.05.2023 №22 "Про результати проведення службового розслідування".
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду  від 16.11.2023 у задоволенні позову відмовлено.
Позивач, не погодившись із судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 16.11.2023 року та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
Апелянт, мотивуючи власну правову позицію, акцентує на таких обставинах і причинах незаконності і необґрунтованості оскаржуваного судового рішення:
-суд першої інстанції встановивши, що службова перевірка за рапортом позивача ОСОБА_1 була призначена, було сформовано склад комісії та визначено її голову, не встановив яким був результат її проведення, помилково дійшов висновку про відсутність порушення у діях відповідача пункту 10 Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України № 608 від 21 листопада 2017 року (щодо одночасності проведення 23.05.2023 службової перевірки та службового розслідування).
- судом першої інстанції не враховано численні порушення  Порядку №608 при проведенні службового розслідування, зокрема те, що висновки викладені в акті та оскаржуваному наказі, зроблені суб`єктом владних повноважень виключно на підставі пояснень  зацікавлених (за посадами) свідків, а не на підставі документів, в яких містяться функціональні обов`язки працівників та особового складу військової частини, відсутність вказівки в наказі про проведення службового розслідування щодо якої особи воно проводилось, не відібрання при проведенні службового розслідування пояснень у позивача ОСОБА_1 
-судом першої інстанції не враховано, що в оскаржуваному наказі про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності відсутня пряма вказівка на норму закону, підзаконного акту із зазначенням пункту (частини) норми, яку саме було порушено позивачем.
-судом першої інстанції не враховано, що ні в ході проведення службового розслідування, за результатом якого було сформовано акт, який став підставою для винесення оскаржуваного наказу, ні в ході розгляду справи, відповідачем так і не було встановлено (зазначено) об`єктивну сторону складу дисциплінарного порушення (тобто конкретної дій (дій) чи бездіяльності), дати (часу) вчинення такого порушення, причинно-наслідкового зв`язку міме таким порушенням та негативними наслідками (шкодою), не доведеність належним прямо передбаченим Порядком №608 доказом (довідкою) наявність такої шкоди та її розмір.
-зауважує, що у наказі про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності зазначено, що його притягнуто до відповідальності за «систематичні порушення та бездіяльність», однак, якщо порушення з боку військовослужбовця носили систематичний характер, то така «систематичність» мала би фіксуватись із зазначенням дати вчинення кожного порушення та його складу, а також, кожного прояву такої бездіяльності. 
-судом першої інстанції  залишено поза увагою відсутність в матеріалах справи доказів наявності складу (складів) дисциплінарного правопорушення, зокрема, об`єктивної сторони.
-наголошує, що поза увагою суду  залишились доводи позивача про відсутність в матеріалах справи належного доказу (довідки) про наявність матеріальної шкоди, яку начебто було завдано Державі, що є прямим порушенням пункту 3 розділу VIII «Особливості проведення службового розслідування за фактами завданої державі матеріальної шкоди».
Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги та рішення суду першої інстанції залишити без змін з посиланням на те, що оскаржуване судове рішення відповідає нормам чинного законодавства, а висновки суду є законними та обґрунтованими.
В судовому засіданні представник позивача  апеляційну скаргу підтримала з підстав зазначених у скарзі, просила рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
Відповідач  явку свого представника у судове засідання суду апеляційної інстанції не забезпечив, був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання.  
Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, відповідно до ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України (далі по тексту – КАС України), не перешкоджає  розгляду справи.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення представника позивача, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 був призначений начальником продовольчої та речової служби відділення матеріально-технічного забезпечення ВОС 7021003 Військової частини НОМЕР_1 на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 №212 від 13.09.2022.
Функціональні обов`язками начальника продовольчого та речового забезпечення військової частини НОМЕР_1 , затв. наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 63 від 07.05.2023.
23.05.2023 позивач звернувся з рапортом до командира військової частини НОМЕР_1 , в якому зазначив, що на протязі останніх 5 місяців він намагається виправити системні порушення в роботі продовольчої служби з боку бухгалтера ОСОБА_2 та медичної сестри з дієтичного харчування ОСОБА_3 щодо складання розкладки продуктів, формування та відправки заявки та оприбуткування продовольства в результаті чого ТОВ "АКТИВ КОМПАНІ" не може виконати поточну заявку. На ранок 24.05.2023 на складі частини знаходиться 81 кг прострочених сардельок та просить вжити заходів для усунення недоліків в роботі працівників ЗСУ ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .
На рапорті міститься віза командира В\Ч НОМЕР_1 "заступнику командира, начальника тилу, т.в.о юристу провести службову перевірку до 27.05.2023 р." Рапорт зареєстрований під № 1597 від 23.05.2023.
Згідно пояснень в судовому засіданні командира В\Ч НОМЕР_1 ОСОБА_5 в той же день заступник начальника з морально-психологічного забезпечення, т.в.о юриста ОСОБА_6 доповів йому про порушення в організації забезпечення продуктами харчування у В\Ч НОМЕР_1 та він вирішив провести службове розслідування.
23.05.2023 наказом командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_7 № 102 "Про призначення службового розслідування за фактом порушення організації забезпечення харчування у військовій частині НОМЕР_1 " було призначено службове розслідування, яке було доручено провести заступнику начальника з морально-психологічного забезпечення ОСОБА_6 до 27.05.2023.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_7 №102 від 25.05.2023 "Про результати проведення службового розслідування" за порушення вимог ст. 97 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України старшого лейтенанта ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення – "Догана".
Позивач не погодився із зазначеним наказом та оскаржив його до суду.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції правильно встановив правовідносини між сторонами по справі, застосував відповідні норми  матеріального та процесуального   права та   виходив  з наступного.
Відповідно до ч.1 ст. 2 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Згідно з ч.4 ст.2 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Законом України "Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України" № 551-XIV від 24.03.1999 року затверджено Дисциплінарний статут Збройних Сил України (далі - Дисциплінарний статут Збройних Сил України), який визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг.
Відповідно до вимог статей 1, 2 Дисциплінарного статуту військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.
Згідно з положеннями ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів; бути пильним, зберігати державну та військову таємницю; додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.
Відповідно до частини 3 статті 5 Дисциплінарного статуту стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків.
Діяльність командира щодо підтримання військової дисципліни оцінюється не кількістю накладених ним дисциплінарних стягнень, а виконанням обов`язків з додержанням вимог законів і статутів Збройних Сил України, повним використанням дисциплінарної влади для наведення порядку і запобігання порушенням військової дисципліни.
Згідно з п. п. 1, 3 ст. 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та п. 1 ст. 4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, кожен військовослужбовець зобов`язаний свято і непорушно додержуватись Конституції України та Законів України, Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів, наказів командирів.
Відповідно до положень ст. 45 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.
За вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. За вчинення корупційних діянь чи інших правопорушень, пов`язаних із корупцією, військовослужбовці несуть відповідальність згідно з Кодексом України про адміністративні правопорушення. У разі вчинення кримінального правопорушення військовослужбовець притягається до кримінальної відповідальності.
Згідно з ст. 68 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України на молодших та старших офіцерів можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) попередження про неповну службову відповідність; д) пониження в посаді; е) пониження військового звання на один ступінь; є) звільнення з військової служби за службовою невідповідністю; ж) позбавлення військового звання.
Згідно з ст. 86 Дисциплінарного статуту під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.
Про накладені дисциплінарні стягнення військовослужбовцям може бути оголошено особисто, у письмовому наказі (розпорядженні), на нараді чи перед строєм військовослужбовців, які мають військові звання (обіймають посади) не нижче за військове звання (посаду) військовослужбовця, який вчинив правопорушення (ст. 97 Дисциплінарного статуту).
Водночас, ст. 98 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України передбачено, що під час оголошення дисциплінарного стягнення до відома військовослужбовця доводять, в чому полягає порушення ним військової дисципліни чи громадського порядку.
Відповідно до статті 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України військовослужбовець, зокрема, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок.
Відповідно до ст. 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.
Пунктом 97 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України визначені обов`язки начальника продовольчої служби, а саме:
забезпечувати якісне харчування (в тому числі дієтичне та лікувальне) і доведення належних норм пайка до кожного військовослужбовця, не менше ніж один раз на місяць проводити з кухарями контрольно-показове приготування їжі;
складати разом із начальником медичної служби бригади, начальником їдальні та інструктором-кухарем розкладку продуктів;
перевіряти не менше ніж один раз на місяць наявність і якісний стан продовольства, техніки та майна служби в підрозділах, на складі та інших об`єктах служби в бригаді;
керувати роботою їдальні, продовольчого складу і підсобного господарства, проводити під час відсутності заступника командира бригади з тилу інструктаж чергового їдальні;
проводити сезонну заготівлю картоплі та овочів, переробку та закладення їх на зберігання, а також заготівлю льоду, фуражу для потреб бригади;
забезпечувати додержання санітарно-гігієнічних вимог під час зберігання та оброблення продуктів харчування, приготування та приймання їжі, належне утримання продовольчого складу, приміщень їдальні та столово-кухонного посуду, а також технологічного, холодильного, немеханічного обладнання і виконання вимог безпеки під час їх експлуатації;
організовувати роботи, пов`язані із будівництвом споруд для збирання та утилізації харчових відходів, вживати заходів для своєчасного збирання відходів у їдальні, доставки їх у підсобні господарства військової частини.
Згідно функціональних обов`язків позивача він повинен складати разом з начальником медичної служби частини, начальником їдальні та кухарем-інструктором розкладку продуктів; здійснювати контроль роботи їдалень, продовольчих та речових складів військової частини; організовувати отримання та зберігання запасів продовольчого та речового майна; слідкувати за своєчасним поновленням продовольчого та речового майна на складі; перевіряти наявність та якість продовольчого майна на складі частини.
Згідно п.3.2.4 "Положення про військове (корабельне) господарство Збройних сил України", яке затв. наказом Міністра оборони України №300 від 16.07.1997 р.: "Начальник продовольчої служби частини повинен складати разом з начальником медичної служби частини, начальником їдальні та кухарем-інструктором розкладку продуктів."
Наказ Міністра оборони України №300 від 16.07.1997 р має вищу силу порівняно з наказом Міністра оборони України №140 від 29.04.2020 р. "Про затвердження порядку застосування Каталогу продуктів харчування", та як він був прийнятий відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 грудня 2016 року № 1026     "Деякі питання закупівлі продуктів харчування Міністерством оборони", так як наказ "Про затвердження Положення про військове (корабельне) господарство Збройних сил України» №300 від 16.07.1997 р. був прийнятий з метою виконання постанови Кабінету Міністрів України від 28.11.92 N 668 "Про порядок здійснення господарської діяльності в Збройних Силах України", а Постанова КМУ від 28.11.92 N 668 була прийнята відповідно до статті 10 Закону України "Про Збройні "Сили України".
Обов`язок складати разом із начальником медичної служби бригади, начальником їдальні та інструктором-кухарем розкладку продуктів, передбачений також п.97 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України, який затверджений Законом України "Про Статут внутрішньої служби Збройних сил України". Статут має вищу юридичну силу порівняно з наказами, які затверджені Міністром оборони України.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що безпідставним є посилання позивача на Алгоритм дій посадових осіб військової частини щодо замовлення та приймання послуг забезпечення комплектами продуктів, оскільки  він носить характер роз`яснень та не є нормативним документом та суперечить вимогам Статуту внутрішньої служби Збройних сил України.
Під час розгляду справи в судовому порядку ОСОБА_1 стверджував, що зазначені в наказі № 22 від 25.05.2023 правопорушення не відносяться до його обов`язків.
Згідно акту службового розслідування та матеріалів справи позивач порушив організацію забезпечення продуктами харчування у військовій частині НОМЕР_1 , а саме:
- вимоги пункту 3.1.9. Наказу Міністерства оборони України N 300 від 16.07.97 "Про затвердження Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України", в якому вказано, що усі посадові особи військової частини, які відають військовим (корабельним) господарством, повинні: знати вимоги чинного законодавства України, наказів, положень, настанов, інструкцій та інших керівних документів щодо організації та ведення військового (корабельного) господарства та керуватись ними у своїй діяльності;
організацію та контроль ведення обліку, правильне зберігання і своєчасне оновлення запасів матеріальних засобів усіх видів, а також експлуатацію, ремонт та технічне обслуговування озброєння, бойової та іншої техніки, казармено-житлового фонду, інженерних та спеціальних споруд у підпорядкованих службах (службі);
здійснення контролю за правильним, ощадливим та доцільним витрачанням (використанням) матеріальних засобів і коштів, вживати необхідних заходів для боротьби з нераціональними їх витратами (використанням), втратами, нестачами, псуванням і розкраданням;
- порушення вимог пункту 3.2.4. Наказу Міністерства оборони України N 300 від 16.07.97 «Про затвердження Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України», в якому вказано, що начальник продовольчої служби частини відповідає за службу і виконує свої обов`язки відповідно до пункту 3.1.9 цього Положення, тобто Начальник продовольчої служби частини відповідає: за забезпечення частини продовольством та майном служби; за організацію доброякісного та своєчасного харчування особового складу; за правильне утримання продовольства та майна служби; за бойову та мобілізаційну готовність продовольчої служби.
При проведенні службового розслідування начальника відділення матеріально-технічного забезпечення, майор ОСОБА_8 пояснив, що згідно наказу Міністерства оборони України № 140 від 29.04.2020 року "Про затвердження Порядку застосування Каталогу продуктів харчування", заявку суб`єкту господарювання на постачання комплектів продуктів, "Акт списання послуг забезпечення комплектами продуктів" у перший день тижня за минулий тиждень за типовою формою 3-2, затвердженої наказом Державного казначейства України від 18 грудня 2000 р. № 130, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 28 грудня 2000 р. за № 962/5183 (зі змінами), які оформлюються комісією на підставі видаткових накладних, визначених Інструкцією з обліку військового майна та Порядком списання військового майна у Збройних Силах України, затверджених наказом Міністерства оборони України від 12 січня 2015 року № 17, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 31 січня 2015 року за № 118/26563 (зі змінами), звіт про рух товарів про залишки харчових продуктів на складі військової частини кожного тижня (виводячи залишки за кожним найменуванням продовольства, перевіряючи правильність нарахування продовольства, його видачі та зняття з обліку), підбивати підсумки та надавати звіти про рух товарів, про залишки харчових продуктів на складі військової частини кожного тижня (виводячи залишки за кожним найменуванням продовольства, перевіряючи правильність нарахування продовольства, його видачі та зняття з обліку) згідно з укладеним договором , зокрема (ТОВ "АКТИВ КОМПАНІ" додаткова угода від 21.04.2023р. № 10 до договору від 23.12.2022р. № 286/2/22/75), начальник продовольчої служби старший лейтенант ОСОБА_9 повинен надавати особисто з відповідальними особами, які вказані в наказі.
За час перебування на посаді начальника продовольчої служби старший лейтенант ОСОБА_9 не працював в програмі ZSU PROD 2022, яка йому потрібна для відпрацювання документів з продовольчої служби, згідно наказу Міністерства оборони України № 140 від 29.04.2020 року "Про затвердження Порядку застосування Каталогу продуктів харчування". Розкладку продуктів частини згідно наказу Міністра оборони України №300 від 16.07.1997 року "Про затвердження Положення про військове корабельне) господарство Збройних Сил України" начальник продовольчої служби повинен складати разом з начальником медичної служби частини, начальником їдальні та кухарем-інструктором.
В ході службового розслідування відповідача були надані пояснення медичної сестри з дієтичного харчування ОСОБА_10 , в яких вона повідомила, що на протязі останніх 5 місяців начальник продовольчої та речової служби не виконує своїх посадових зобов`язань, а саме не приймає поставку продуктів харчування та її транспортне пакування (мішок, пакет, ящик), не перевіряє наявності сертифікатів до даної продукції. 23.05.2023 року при отриманні замовлення від ТОВ "АКТИВ КОМПАНІ" не перевірив документи та наявність сертифікатів від виробника на продукти харчування такі, як борошно пшеничне вищого ґатунку та картоплю свіжу ранню. Неодноразово не приймає участі в організації харчування, а саме: не бере участі у складані заявки на продукти харчування; не цікавиться можливостями складу та його обладнанням (холодовими установами та місцями для зберігання); не приймає та не перевіряє замовлення на відповідність заявці та документів супроводжуючих; не вміє та не хоче користуватися програмою "Прод 2022"
Згідно наказу №140 від 29.04.2020 року "Про затвердження Порядку застосування Каталогу продуктів харчування" розкладка продуктів у лікувальних закладах (установах), як правило, складається на тиждень окремо для кожної категорії у трьох примірниках та формує добове меню особового складу військової частини. Мінімальна кількість кілокалорій для харчування військовослужбовця на добу складає не менше ніж 3500 кілокалорій. Розкладка продуктів складається з урахуванням базового меню, наведеного в Додатку 4, яка не застосовується під час організації лікувального харчування).
Забезпечення продуктами харчування військової частини на той час здійснювалося за договором №286/2/22/75/1 від 20.02.2023 року, який укладений відповідачем з ТОВ "АКТИВ КОМПАНІ". Військова частина, на підставі проведених розрахунків подає суб`єкту господарювання попередню та поточну заявку на постачання харчових продуктів відповідно до Каталогу продуктів. Поточна заявка робиться на тиждень в зв`язку нестабільним особовим складом та неможливістю зберігання продуктів на період 28 днів, так як недостатнє забезпечення виробничої потужності та технологічним обладнанням.
Позивач не проводив контроль приймання харчових продуктів, на підставі попередньої та поточної заявки у відповідному асортименті, кількості, якості та у визначені строки; не перевіряв поставку продуктів, яка повинна відповідати документами, що підтверджують безпечність та якість продуктів харчування, у тому числі забезпечують їх простежуваність, відповідно до вимог Закону України "Про основні принципи та вимоги до безпечності та якості харчових продуктів". Не перевіряв достовірність документів на продукти, а саме, наявність: сертифікатів якості, товарно-транспортних накладних. Під час приймання позивач не перевіряв пакування харчових продуктів, термін придатності згідно сертифікатів якості відповідно до строків придатності. Позивач не проводив в облікових регістрах підбивання підсумків щодо прибутку і видатку, контроль складу по зберіганню харчових продуктів та справності технічного забезпечення.
В результаті всіх дій позивача 24.05.2023 р. на складі відповідача знаходилось 35 кг зіпсованих сардельок, що свідчить про неналежне виконання своїх обов`язків з боку відповідача.
В ході службового розслідування надала пояснення бухгалтер фінансово-економічної служби працівника ОСОБА_4 , згідно яких позивач з моменту призначення на посаду не виконує своїх обов`язків згідно наказу Міністерства оборони України № 140 від 29.04.2020 року "Про затвердження Порядку застосування Каталогу продуктів харчування", а саме не працює в програмі ZSU PROD 2022 ("електронна система управління процесами продовольчої служби"); не надає в програмі заявку суб`єкту господарювання на постачання комплектів продуктів, з яким укладено договір; не створює документ "Акт приймання військового майна", "Відомість обліку продовольства, отриманого військовою частиною"; не формує та не надає "Акт списання послуг забезпечення комплектами продуктів" у перший день тижня за минулий тиждень за типовою формою 3-2, згідно Міністерства оборони України № 140 від 29.04.2020 року, наказу Міністерства оборони України № 440 від 17.08.2017 року "Про затвердження Інструкції з обліку військового майна Збройних Сил України"; не підбиває підсумки та не надає звіт про рух товарів про залишки харчових продуктів на складі військової частини кожного тижня (виводячи залишки за кожним найменуванням продовольства, перевіряючи правильність нарахування продовольства, його видачі та зняття з обліку).
Згідно пояснень начальника продовольчого складу продовольчої та речової служби штаб-сержанта ОСОБА_11 , які надані в ході службового розслідування, станом на 25.05.2023 року на продовольчому складі частини знаходяться сардельки Фірмові вищого ґатунку виробництва ТОВ "НІТ МІКС" ТУУ 15.1-30978685-018-2004 в кількості 35,002 кг на суму 5600,32 гривень, термін зберігання яких закінчився 24.05.2023 року. На даний момент сардельки зберігаються в шафі холодильній (КСХ-5,5). Начальником продовольчого складу починаючи з 15.05.2023 року неодноразово були попереджені начальник продовольчої та речової служби, старший лейтенант ОСОБА_9 та медична сестра з дієтичного харчування ОСОБА_3 про те, що термін зберігання сардельок закінчується 24.05.2023р. року, однак необхідних заходів старшим лейтенантом ОСОБА_12 вжито не було.
В результаті бездіяльності та систематичного порушень ОСОБА_12 було заподіяно матеріальної шкоди державі на суму 5600,32 гривень.
Позивач вважає, що він не порушував свої обов`язки, але ці твердження не відповідають матеріалам справи, так як позивач був притягнутий до дисциплінарної відповідальності за невиконання ним функціональних обов`язків , а саме:
порушення виконання вимог пункту 3.2.4. Наказу Міністерства оборони України N 300 від 16.07.97 "Про затвердження Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України", в якому вказано, що начальник продовольчої служби частини відповідає за службу і виконує свої обов`язки відповідно до пункту 3.1.9 цього Положення ;
порушення виконання вимог пункту 3.1.9. Наказу Міністерства оборони України N 300 від 16.07.97 "Про затвердження Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України";
відсутність ведення ним обліку майна, не складання "Акту списання послуг забезпечення комплектами продуктів" у перший день тижня за минулий тиждень за типовою формою 3-2, згідно Міністерства оборони України № 140 від 29.04.2020 року, наказу Міністерства оборони України № 440 від 17.08.2017 року “Про затвердження Інструкції з обліку військового майна Збройних Сил України”;
не надання звітів про рух товарів про залишки харчових продуктів на складі військової частини кожного тижня;
не бажання працювати в програмі ZSU PROD 2022;
участі у складані заявки на продукти харчування;
не здійснення контролю за прийманням харчових продуктів, на підставі попередньої та поточної заявки у відповідному асортименті, кількості, якості та у визначені строки;
відсутність перевірки постачання продуктів на наявність сертифікатів якості, пакування харчових продуктів, термін їх придатності, наявність товарно-транспортних накладних;
не здійснення розкладки продуктів;
не проведення в облікових регістрах підбивання підсумків щодо прибутку і видатку(повинно проводитись один раз на десять днів), не здійснення контролю складу по зберіганню харчових продуктів та справності технічного забезпечення;
інші порушення.
Судовим розглядом встановлено, що службове розслідування було проведено відповідно до вимог законодавства, відповідно до вимог Дисциплінарного статуту Збройних сил України, Порядком проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затв. наказом Міністерства оборони України № 608 від 21 листопада 2017 року, іншим нормативно-правовим актам.
Порядок накладення дисциплінарних стягнень на військовослужбовців, визначено статтями 83 - 84 Дисциплінарного статуту, згідно яких на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення. Прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.
Згідно п. "б" ст. 48 Дисциплінарного статуту Збройних сил України на військовослужбовців можуть бути накладені дисциплінарні стягнення у вигляді догани.
Відповідно до вимог ст. 54 Дисциплінарного статуту Збройних сил України: "Командир окремого батальйону (корабля 2 рангу), а також командир окремої військової частини, який користується дисциплінарною владою командира батальйону (корабля 3 рангу), має право застосовувати стягнення, визначені в пунктах "а"-"ґ" статті 48 цього Статуту (крім попередження про неповну службову відповідність осіб офіцерського складу)."
Згідно п. 86 Дисциплінарного статуту Збройних сил України: "Якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир, який призначив службове розслідування, приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення."
Відповідно до ч. 1,3,7 п. 85 Дисциплінарного статуту Збройних сил України: Службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу.
Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). У необхідних випадках цей термін може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більш як на один місяць.
Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України     визначається наказом Міністерства оборони України, в інших військових формуваннях, правоохоронних органах спеціального призначення - наказами державних органів, які мають у своєму підпорядкуванні військові формування, утворені відповідно до законів України, правоохоронних органів спеціального призначення, Державної спеціальної служби транспорту, Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України.»
Згідно пункту 1 Розділу ІІ Порядку № 608 (у редакції, чинній на час призначення службового розслідування)       службове розслідування призначається у разі:
- невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або загрожувало життю і здоров`ю особового складу, цивільного населення чи заподіяло матеріальну або моральну шкоду;
Службове розслідування може проводитися і в інших випадках з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини посадових (службових) осіб.
Згідно з пункту 3 Розділу ІІІ Порядку № 608, службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), у якому зазначаються підстава, обґрунтування або мета призначення службового розслідування, особа, стосовно якої воно проводиться, строк проведення службового розслідування, а також визначаються посадова (службова) особа, якій доручено його проведення, або голова та члени комісії з проведення службового розслідування.
Відповідачем 23.05.2023 р. був прийнятий наказ №102 "Про призначення службового розслідування за фактом порушення організації забезпечення харчування у військовій частині НОМЕР_1 ".
Відповідно до пункту 1 Розділу V Порядку № 608, за результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини.
Відповідачем був складений акт службової перевірки, який відповідає вищезазначеним нормам законодавства.
Згідно пункту 2 Розділу VІ Порядку № 608, за результатами розгляду акта та матеріалів службового розслідування, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир (начальник)     приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, визначає вид дисциплінарного стягнення та призначає особу, якій доручає підготувати проект відповідного наказу.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 22 від 25.05.2023 р. позивач був притягнутий до дисциплінарної відповідальності, в строки які передбачені діючим законодавством.
Доводи  позивача на порушення п.10 Порядку №608 є безпідставним, так як службова перевірка була призначена 23.05.2023 р. на підставі рапорту позивача відносно медичної сестри ОСОБА_2 та бухгалтера ОСОБА_10 , які не є підлеглими позивача та не є службовими особами відповідальними за організацію забезпечення харчування.
Згідно п. 8 розділу VII Порядку № 608: "Результати службової перевірки оформлюються доповідною запискою на ім`я посадової (службової) особи, яка призначила перевірку, та підписуються посадовою (службовою) особою, яка провела її одноособово, або головою комісії".
Як було встановлено службова перевірка в В\Ч НОМЕР_1 не була проведена, так як в матеріалах справи відсутня доповідна записка.
Апеляційна скарги позивача фактично ґрунтується на рапорті заступника начальника ОСОБА_13 , яким на думку позивача, не встановлено порушень з боку   ОСОБА_1 . Водночас, вказаний доказ  не відповідає вимогам ст.ст. 74,75 КАС України, так як не містить  дату,  не зареєстрований у відповідача в Журналі реєстрації рапортів та заяв (справа №55), не містить резолюцію командира В\Ч НОМЕР_1 .
Під час розгляду справи в суді першої інстанції,  допитаний командир В\Ч НОМЕР_1 ОСОБА_14 пояснив, що такий рапорт відсутній у відповідача та про його зміст йому нічого невідомо.
Службове розслідування не є обов`язковою умовою для притягнення до дисциплінарної відповідальності (п. 84 Дисциплінарного Статут ЗСУ).
Підставою для проведення службового розслідування є наказ командира, інші документи, на підставі яких повинні проводитися перевірка законодавством не передбачені, тому доводи позивача відносно необхідності існування інших підстав для проведення службового розслідування є безпідставними.
Службове розслідування передбачено Дисциплінарним Статутом ЗСУ, який затверджений Законом України від 24.03.1999 р. № 551-XIV, тобто Порядок № 608 є підзаконним нормативним актом відносно Дисциплінарного статуту ЗСУ.
Відповідно до вимог п. 84 Дисциплінарного Статут Збройних сил України "Прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування", тобто на військовослужбовця може бути накладене дисциплінарне стягнення без проведення службового розслідування.
Згідно правової позиції, яка викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду по справі №1.380.2019.000616 (провадження №К/9901/36623/19), для притягнення до дисциплінарної відповідальності достатньо, щоб був зафіксований сам факт порушення та невиконання (неналежне виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку. Військова дисципліна ґрунтується, зокрема, на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, бездоганного і неухильного додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.
Суд зауважує, що порушення процедури при прийнятті рішення суб`єктом владних повноважень саме по собі може бути підставою для визнання його протиправним та скасування у разі, коли таке порушення безпосередньо могло вплинути на зміст прийнятого рішення.
Певні дефекти адміністративного акта можуть не пов`язуватись з його змістом, а стосуватися процедури його ухвалення. У такому разі можливі дві ситуації: внаслідок процедурного порушення такий акт суперечитиме закону (тоді акт є нікчемним), або допущене порушення не вплинуло на зміст акта (тоді наслідків для його дійсності не повинно наставати взагалі).
Отже, саме по собі порушення процедури прийняття акта не повинно породжувати правових наслідків для його дійсності, крім випадків, прямо передбачених законом.
Виходячи із міркувань розумності та доцільності, деякі вимоги до процедури прийняття акта необхідно розуміти не як вимоги до самого акта, а як вимоги до суб`єктів владних повноважень, уповноважених на їх прийняття.
Так, дефектні процедури прийняття адміністративного акта, як правило, тягнуть настання дефектних наслідків (ultra vires action - invalidact). Водночас, не кожен дефект акта робить його неправомірним.
Стосовно ж процедурних порушень, то в залежності від їх характеру такі можуть мати наслідком нікчемність або оспорюваність акта, а в певних випадках, коли йдеться про     порушення суто формальні, взагалі не впливають на його дійсність.
Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини скасування акта адміністративного органу з одних лише формальних мотивів не буде забезпечувати дотримання балансу принципу правової стабільності та справедливості.
Тобто, ключовим питанням при наданні оцінки процедурним порушенням, допущеним під час прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, є співвідношення двох базових принципів права: "протиправні дії не тягнуть за собою правомірних наслідків" і, на противагу йому, принцип "формальне порушення процедури не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення".
Межею, що розділяє істотне (фундаментальне) порушення від неістотного, є встановлення такої обставини: чи могло бути іншим рішення суб`єкта владних повноважень за умови дотримання ним передбаченої законом процедури його прийняття.
Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.04.2020 у справі №813/1790/18.
Отже,  не применшуючи значення необхідності дотримання встановленої законодавством процедури ухвалення того чи іншого рішення, колегія суддів вважає, що навіть за умови порушення відповідачем процедурних питань, які не були дотримані відповідачем під час прийняття оскаржуваного наказу, не може потягнути за собою безумовне скасування оскаржуваного наказу, за умови наявності факту вчиненого дисциплінарного проступку.
Наведена позиція викладена у постанові Верховного Суду від 31.10.2019 у справі №826/9858/18.
Як встановлено в ході розгляду справи належними, в розумінні ст.ст. 73-75 КАС України, доказами, притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності є акт службового розслідування відповідача, матеріали службового розслідування.
З огляду на наведене, колегія суддів суд вважає, що позивач не довів наявності порушень суб`єктом владних повноважень процедури прийняття оспорюваних наказів які б могли вплинути на кінцевий результат розгляду відповідачем питання про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності. Жодних доказів зворотного судом не здобуто та матеріали справи не містять.
Отже, надаючи оцінку викладеному, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що наявні матеріали службового розслідування підтверджують факт вчинення позивачем дисциплінарного проступку, оскільки саме на позивача було покладено обов`язок організації забезпечення харчування у військовій частині НОМЕР_1 .
Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що  оскаржуваний наказ командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 25.05.2023 №22 "Про результати проведення службового розслідування" щодо притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та накладення дисциплінарного стягнення - за порушення вимоги ст.97 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України прийнятий відповідачем в межах, на підставі та у спосіб, що визначені чинним законодавством.
Відповідно до п. 23 ч. 1 ст. 4 КАС України похідна позовна вимога - вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).
Таким чином, оскільки позовні вимоги про визнання протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 , яким обмежено нарахування та виплату ОСОБА_1 додаткові види грошового забезпечення у зв`язку із накладеним згідно з наказом від 25.05.2023 №22 "Про результати проведення службового розслідування" дисциплінарним стягненням "Догана" та  зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткові види грошового забезпечення згідно з наказом від 25.05.2023 №22 "Про результати проведення службового розслідування" є похідними вимогами,   підстави для їх задоволення також відсутні.                 
У відповідності до частини другої статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини (далі – також Європейський суд, Суд, ЄСПЛ).
Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі – Конвенція) практику Суду як джерело права.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, судом апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд у справі «Проніна проти України» (Рішення Суду від 18.07.2006). Зокрема, у пункті 23 рішення Європейський суд зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи, що і зроблено апеляційним судом переглядаючи рішення суду першої інстанції, аналізуючи відповідні доводи скаржника.
Доводи позивача не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.
Перевіривши мотивування судового рішення та доводи апеляційної скарги, відповідно до вимог статті 6 Конвенції щодо справедливого судового розгляду, врахувавши статтю 6 КАС України, відповідно до якої суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики ЄСПЛ, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову в задоволені позовних вимог.
Апеляційний суд переглянув оскаржуване судове рішення і не виявив порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли призвести до ухвалення незаконного судового рішення, щоб його скасувати й ухвалити нове.
Відповідно до пункту 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Згідно зі статтею 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи вимоги наведених правових норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного рішення суд першої інстанцій правильно встановив обставини справи, не допустив неправильного застосуванням норм матеріального права чи порушень норм процесуального права, які могли б бути підставою для його скасування, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення. 
Керуючись ст. ст. 245, 246, 250, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 16.11.2023 по справі № 440/8599/23  залишити без змін.  
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя 		В.В. Катунов 	
Судді	   	І.М. Ральченко    І.С. Чалий   	
Постанова складена в повному обсязі  26.04.24.