ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2024 року	Львів	Справа № 380/6242/24 пров. № А/857/10032/24	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
судді-доповідача -	Шевчук С. М.	
суддів -	Кухтея Р. В.	
 за участю секретаря судового засідання   	Носа С. П. Вовка А.Ю.	
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові    апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2024 року  у справі № 380/6242/24 за адміністративним позовом Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області до  Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції  про скасування постанов, 

місце ухвалення судового рішення  	м. Львів	
Розгляд справи здійснено за правилами	позовного провадження в окремих категоріях термінових справ	
суддя у І інстанції	Кухар Н.А. 	
дата складання повного тексту рішення	не зазначена	
ВСТАНОВИВ:
        І. ОПИСОВА ЧАСТИНА
До Львівського окружного адміністративного суду звернувся представник Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області (79007. м. Львів, вул. Січових Стрільців, 11; код ЄДРПОУ 37831493) з позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (79007, пл. М. Шашкевича, 1),  в якому просила суд:
- визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Павліва Давида Йосиповича про відкриття виконавчого провадження №74015296 від 05.02.2024 р.;
- скасувати постанову державного виконавця Павліва Давида Йосиповича про стягнення виконавчого збору ВП №74015296 від 05.02.2024 року;
- скасувати постанову державною виконавця Павліва Давида Йосиповича про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження ВП №74015296 від 05.02.2024 року.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2024 року  у справі № 380/6242/24 відмовлено у задоволенні позову Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про скасування постанов. 
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції позивач  звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким позов задовольнити  повністю. В обґрунтування апеляційної скарги  вказує, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, судове рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
В доводах апеляційної скарги вказує, що  Головним управлінням 31.01.2024 добровільно на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29.11.2023 в адміністративній справі № 380/21629/23, позаяк до відкриття виконавчого провадження) поінформовано рекомендованим листом від 26.01.2024 №4656.21-108/4656.1-24 на ім`я ОСОБА_1 щодо необхідності прибуття останнього до відділу №4 у місті Львові Головного управління ДМС у Львівській області за адресою: м. Львів, вул.. Зелена, 20, для оформлення та видачі паспорта громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-ХІІ та наведено перелік документів, які заявнику необхідно подати відповідно до наказу МВС України від 06.06.2019 №456 для оформлення паспорта замість втраченого або викраденого. Також наголошено щодо необхідності надати банківські реквізити для зарахування компенсації судового збору в сумі 1073, 60 грн. Вказане рекомендоване відправлення ОСОБА_1 (згідно трекінгу відправлень Укрпошти з номером відправлення №0600082607690), отримав відправлення особисто 02.02.2024, з чого слід зробити логічний висновок щодо обізнаності заявника стосовно процедури оформлення та видачі йому паспорта громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-ХІІ. Проте, заявник до Головного управління ДМС у Львівській області не прибув, а натомість звернувся до виконавчої служби.
Станом на 21.02.2024 позивачем у цій справі в порядку добровільного виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29.11.2023 у справі №380/21629/23 про зобов`язання ГУ ДМС у Львівській області оформити та видати ОСОБА_1 паспорт громадянина України у формі книжечки виконано після прибуття вказаного громадянина до управління.
Також, скаржник зазначає, що  відповідно до частини 9 статті 27 Закону №1404-VIII, виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, та у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 17 частини першої статті 39 цього Закону. Виконавчий збір не стягується із сум податкового боргу (у тому числі штрафних санкцій та пені) та недоїмки зі сплати єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у разі їх списання згідно з пунктами 2-3, 2-4 та підпункту 26.2 пункту 26 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України та пунктом 9-15 розділу VIII Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування".
Відповідач    своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, відповідно до частини 4  статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України  (далі  КАС України) відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Учасники справи були повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені у відповідності до вимог ст. 268 КАС України, а зокрема відповідач та позивач повідомлені через електронний кабінет сервісу "Електронний суд" Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (ЄСІТС), підтвердженням чого є відповідні дані  автоматизованої системи  документообігу суду.
Представник відповідача в судове засідання не прибув, про причини неприбуття не повідомив. Клопотань про відкладення  слухання справи не направляв.
В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 надала пояснення та підтримала доводи апеляційної скарги.  

ІІ. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
     Ухвалюючи судове рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що при  прийнятті оскаржених постанов  відповідачем було дотримано  вимог Закону “Про виконавче провадження”,  підстав для повернення виконавчого листа  не було встановлено. При цьому, суд відхилив посилання відповідача на те, що  позивачем  виконано рішення  суду до відкриття виконавчого  провадження, позаяк  на стадії відкриття виконавчого  провадження законодавством не передбачено  перевірку  щодо  виконання  виконавчого  листа.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ
        Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 31 січня 2024 року  на адресу відповідача подана заява   ОСОБА_1   щодо  прийняття до виконання виконавчого листа  по справі  № 380/21629/23 щодо зобов`язання  Головного Управління державної міграційної служби України у Львівській області (вул. Січових Стрільців, 11, м. Львів, 79007; код ЄДРПОУ: 37831493) оформити та видати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ІПН НОМЕР_1 ) паспорт громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 № 2503-ХІІ.
05  лютого 2024 року  відповідачем винесено постанови ВП № 74015296  про  відкриття виконавчого провадження, стягнення виконавчого збору та про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження.
          Не погоджуючись з такими постановами, позивач оскаржив їх до суду.

ІV. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.
Стаття 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Частинами першою, другою статті 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. 
Відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закон № 1404- VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів це - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно - правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. 
Під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (частина перша статті 13 Закону № 1404-VIII). 
Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 18 Закону № 1404-VIІІ).
Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (пункт 1 частини другої статті 18 Закону № 1404-VIII). 
Виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення (пункт 1 частини першої статті 26 Закону № 1404-VIII). 
Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає стягнення виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону (частина п`ята статті 26 Закону № 1404-VIII). 
Виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. 
За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи. 
За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи. 
Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів). 
За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (частина шоста статті 26 Закону № 1404-VIII). 
Виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом (пункт 9 частини першої статті 39 Закону № 1404-VIII). 
З матеріалів справи убачається, що на адресу відповідача  надійшла заява стягувача від 29.01.2024 року зареєстрована за вхідним №1858 – ОСОБА_1 про прийняття до виконання виконавчого листа № 380/21629/23, виданого 24 січня 2024 року Львівським окружним адміністративним судом про зобов`язання Головного Управління державної міграційної служби України у Львівській області (вул. Січових Стрільців, 11, м. Львів, 79007; код ЄДРПОУ: 37831493) оформити та видати ОСОБА_1 паспорт громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 № 2503-ХІІ. 
05.02.2024 державним виконавцем, керуючись статтями 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження» (далі – Закон), винесено постанову про відкриття виконавчого провадження  у якій зазначено про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі у розмірі 28400 грн, яку скеровано сторонам до відома та виконання. 
05.02.2024 державним виконавцем, керуючись статтею 42 Закону, винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження в загальній сумі 362, 90 грн.
05.02.2024 державним виконавцем, керуючись статтями 3, 27, 40 Закону, винесено постанову про стягнення виконавчого збору розмірі 28 400,00 грн.
Частиною 4 статті 4 Закону встановлено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо: 
1) рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання); 
2) пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання; 
3) боржника визнано банкрутом; 
4) Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника; 
5) юридичну особу - боржника припинено; 
6) виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону; 
7) виконання рішення не передбачає застосування  заходів примусового виконання рішень; 
8) стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов`язковим; 
9) виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем; 
10) виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю;
11) Фондом гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення про початок процедури тимчасової адміністрації або ліквідації банку; 
12) відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню, незалежно від дати укладення такої угоди.
Із змісту пояснень відповідача та зібраних у справі доказів слідує, що  приведені вище підстави   для повернення виконавчого документу без прийняття до виконання  виконавчого документа були відсутніми, а як наслідок  державний виконавець зобов`язаний в силу приведених вище положень закону винести  постанову про відкриття провадження, постанову про стягнення виконавчого збору та про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження. 
Стосовно ж  доводів скаржника з приводу добровільного виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29.11.2023 у справі №380/21629/23, то колегія суддів зазначає, що приведені скаржником обставини ураховуються не на стадії відкриття виконавчого провадження, а на стадії ухвалення постанови про закінчення виконавчого провадження, позаяк   відповідно до частини 9 статті 27 Закону №1404-VIII, виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, та у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 17 частини першої статті 39 цього Закону. Виконавчий збір не стягується із сум податкового боргу (у тому числі штрафних санкцій та пені) та недоїмки зі сплати єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у разі їх списання згідно з пунктами 2-3, 2-4 та підпункту 26.2 пункту 26 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України та пунктом 9-15 розділу VIII Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування".
Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувані постанови ВП № 74015296  про  відкриття виконавчого провадження, стягнення виконавчого збору та про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, винесені державним виконавцем на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені  Конституцією  та законами України.
Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.
Відповідно до статті 8 Конституції України, статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України та частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, та застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Гарсія Руїз проти Іспанії» (рішення від 21 січня 1999 року), зокрема, зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Європейської конвенції з прав людини і зобов`язує суди викладати підстави для своїх рішень, це не можна розуміти як вимогу давати докладну відповідь на кожний аргумент.
Тому за наведених вище підстав, якими суд обґрунтував своє рішення, суд не убачає необхідності давати докладну відповідь на інші аргументи, зазначені сторонами, оскільки вони не є визначальними для прийняття рішення у  цій справі.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.
Колегія суддів зазначає, що підстави для перерозподілу та присудження судових витрат  у даній справі - відсутні. 
Керуючись ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,  
                                             П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області залишити без задоволення.
Рішення  Львівського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2024 року  у справі № 380/6242/24 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття. Порядок, строки та підстави  подання касаційної скарги на рішення суду апеляційної інстанції визначено ст.ст. 328-331 КАС України.  

Головуючий суддя	 	С. М. Шевчук 	
судді	 	Р. В. Кухтей 	
 	 	С. П. Нос  	
Повне судове рішення складено 04 червня 2024 року