Справа № 462/9860/23                                Головуючий у 1 інстанції: Гедз Б.М. 
Провадження № 33/811/289/24                 Доповідач: Белена А. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       25 квітня 2024 року  Львівський апеляційний суд у складі:
судді - Белени А.В.,
       розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу про адміністративне правопорушення щодо  ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП, за апеляційною скаргою останнього на постанову судді Залізничного районного суду м. Львова від 12 лютого 2024 року,

в с т а н о в и в :

Постановою судді Залізничного районного суду м. Львова від 12 лютого 2024 року,
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працює, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та застосовано до нього стягнення у виді штрафу у розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. 
Стягнуто із ОСОБА_1 в дохід держави 605,60 грн. судового збору на користь держави.
ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він 10.12.2023 о 23.53 на вул. С. Петлюри, 37 у м. Львові керував транспортним засобом марки Hyundai Sonata, номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження у встановленому законом порядку огляду на визначення стану сп`яніння ОСОБА_1 відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5. Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
На постанову судді скаргою    ОСОБА_1  подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову судді Залізничного районного суду м. Львова від 12 лютого 2024 року та закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Апелянт зазначає, що вважає постанову суду необгрунтованою такою, що не відповідає фактичним обставинам справи, а також прийнятою із значними порушеннями процесуального та матеріального права.
Вказує, що із відеозапису із нагрудної відеокамери (“Body Camera» ) працівника поліції вбачаться, що в момент коли працівник поліції підійшов до автомобіля марки Hyundai Sonata реєстраційний номер НОМЕР_1 , який був припаркований на краю проїзної частини дороги, в цей час він перебував на задньому сидінні автомобіля. В подальшому він повідомив працівника поліції, що не перебував за кермом автомобіля коли автомобіль перебував в русі, а автомобілем керувала його дружина. В свою чергу працівник поліції повідомив , що у нього є відеодоказ того, що за кермом автомобіля Hyundai Sonata реєстраційний номер НОМЕР_1 перебував він.
Апелянт зазначає, що в матеріалах справи, які скеровані до суду, та були дослідженні в ході судового розгляду , відсутні докази того, що він перебував за кермом автомобіля.
Також звертає увагу, що суд в оскаржуваній постанові не надав оцінки, щодо відсутності в матеріалах справи скерування ( направлення) до медичного закладу.
В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та дату розгляду апеляційної скарги, про причини неявки апеляційний суд не повідомив, тому суд, відповідно до вимог ст. 268 КУпАП, вважає можливим провести розгляд апеляційної скарги у його відсутності.
Дослідивши матеріали справи та мотиви апеляційної скарги, вважаю, що у її задоволенні слід відмовити.
Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Зі змісту ст. 252 КУпАП вбачається, що оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.
Згідно зі ст. 251 КУпАП на основі доказів встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, поясненнями свідків та ін.
Дослідивши в судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, що відповідає фактичним обставинам справи.
Апеляційний суд не бере до уваги доводи апеляційної скарги про незаконність постанови судді, оскільки викладений у судовому рішенні висновок про наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення підтверджується сукупністю доказів, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 567923 від 11.12.2023, рапортом працівника поліції від 11.12.2023, відеозаписом з нагрудних камер поліцейських.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що він не керував транспортним засобом, а керувала його дружина є безпідставними та спростовується долученим до матеріалів справи відеозаписом та поясненнями останнього.
З оглянутого відеозапису з місця події та рапорту поліцейського вбачається, що з часу початку аудіо – відеофіксації події нагрудними камерами поліцейських, в момент, коли поліцейський підійшов до автомобіля, дружина ОСОБА_1 , перебуваючи на пасажирському місці, спілкується по мобільному телефону та в ході розмові зазначає, що «він (поліцейський) вже бачив, що ми пересіли» (файл 0, час 23:48:19), надалі, продовжуючи розмову вказує «давайте кажіть, що робити, він не вийде, я зараз пересяду і поїду» (файл 0, час: 23:48:38). На прохання поліцейського надати документи водія автомобіля, дружина, повернувшись до ОСОБА_1 , який продовжував перебувати на задньому пасажирському місці, попросила його надати посвідчення водія. На відмову ОСОБА_1 надати документи дружина повідомляє: « ОСОБА_2 , тебе бачили, як ти випригував, зняли на відео» (файл 0, час 23:49:24), надалі просить його не сперечатись із працівниками поліції щодо факту допущення ним порушення правил дорожнього руху. На зауваження поліцейського ОСОБА_1 з приводу поганої погоди та керування ним транспортним засобом із дружиною та дитиною з ознаками алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 не заперечує наведеного та не спростовує факт, що керував транспортним засобом він. Надалі в ході з`ясування обставин події, на висловлене поліцейським, із врахуванням заперечення ОСОБА_1 вини, припущення, що керувала транспортним засобом жінка, однак, побачивши патрульних, різко пересіла на пасажирське місце поруч водієм, остання заперечила та вказала, що вона не пересідала (файл 0, час 23:52:44), пояснила, що «це перший раз таке» (файл 0, час: 23:55:18), на відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння та заперечення факту керування звертається до нього: «Віталік, вже не бреши, будь ласка» (файл 2, час: 00:03:42).
Крім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що ОСОБА_1 категорично заперечуючи проходити огляд на визначення стану сп`яніння з мотивів, що не керував транспортним засобом, тим не менше, підписуючи постанову про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП щодо здійснення проїзду регульованого перехрестя на вимкнений сигнал додаткової секції світлофора, не заперечував обставин, викладених у такій.
Твердження апелянта про те, що дії працівників поліції не відповідали вимогам закону є безпідставними та необґрунтованими, оскільки працівниками поліції було дотримано вимоги закону під час складання процесуальних документів, крім того судом враховується також і те, що правопорушник ОСОБА_1 в установленому законом порядку дії працівників поліції не оскаржував та протиправність дій працівників поліції не довів. Жодних заяв, клопотань або інших пояснень від ОСОБА_1 з приводу незаконних дій працівників поліції, у тому числі таких, що пов`язані з порушенням процедури зупинки транспортного засобу а також порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, матеріали провадження не містять. Жодних пояснень в протоколі щодо певних порушень зі сторони працівників поліції ОСОБА_1 не зазначив.
Покликання апелянта на відсутність направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння апеляційний суд до уваги не бере, оскільки зазначений документ не складався у зв`язку з відмовою ОСОБА_1 від огляду на стан сп`яніння, а також його відсутність не спростовує вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.
Таким чином апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення по даній справі.
На переконання апеляційного суду, фактичні обставини справи суддею першої інстанції з`ясовані повно та об`єктивно, а вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, доведена повністю.
Обставини, які б виключали провадження в справі, відповідно до ст. 247 КУпАП, відсутні.
Адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, накладене на ОСОБА_1 підставно та, відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, є безальтернативним. 
З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування постанови судді та закриття провадження у справі немає.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

постановив : 

       Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
       Постанову судді Залізничного районного суду м. Львова від 12 лютого 2024 року в справі про адміністративне правопорушення щодо  ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП – залишити без змін. 
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

       Суддя Альберт БЕЛЕНА