Справа № 143/907/23
Провадження № 22-ц/801/772/2024
Категорія: 101
Головуючий у суді 1-ї інстанції Сич С. М.
Доповідач:Міхасішин І. В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2024 року	Справа № 143/907/23	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді Міхасішина І.В., 
суддів : Войтка Ю.Б. Матківської М.В.
з участю секретаря судового засідання:  Кахно О.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниця цивільну № 143/907/23 за заявою  ОСОБА_1 , заінтересовані особи –  Погребищенський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Вінницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), ОСОБА_2 , про встановлення факту родинних відносин,
за апеляційною скаргою представника заявниці  ОСОБА_1  - адвоката Мєдвєдєва Сергія Сергійовича на рішення Погребищенського районного суду Вінницької області від 29 січня 2024 року, ухвалене у складі судді Сича С. М.,-

встановив:
У вересні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин із матір`ю ОСОБА_2 .
У заяві зазначила, вона із матір`ю проживають однією сім`єю і зареєстровані за одною адресою у місті Погребище Вінницької області. 
Вказала, що метою встановлення вказаного факту є підтвердження родинних відносин із її матір`ю ОСОБА_2 , у зв`язку з тим, що прізвище матері орфографічно невірно записано у її свідоцтві про народження як ОСОБА_3 . Вказана помилка призвела до невідповідності прізвища записаного у їх паспортах ( ОСОБА_4 ) прізвищу яке записано у її свідоцтві про народження ( ОСОБА_3 ). 
Просила встановити факт родинних відносин, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є її ОСОБА_1 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 в місті Погребище Вінницької області, рідною матір`ю, а вона є її донькою.
Рішенням Погребищенського районного суду Вінницької області від 2024 року у задоволені заяви ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин відмовлено (а.с.46-53).
В апеляційній скарзі представник заявниці ОСОБА_1 адвокат Мєдвєдєв Сергій Сергійович просив рішенням Погребищенського районного суду Вінницької області від 2024 року скасувати і ухвалити нове про задоволення заяви, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду обставинам справи та порушення норм процесуального права.
В судовому засіданні представника заявниці  ОСОБА_1  - адвокат Мєдвєдєв Сергій Сергійович апеляційну скаргу підтримав, просив суд її задовільнити.
Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені завчасно та належним чином.
02 квітня 2024 року від Погребищенський відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Вінницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) до суду надійшла заява з проханням провести розгляд даної справи у відсутність їх представника.
Суд апеляційної інстанції переглянувши справу за наявними в ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.
Відповідно до положень статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Проте зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення у повній мірі не відповідає.
Відмовляючи у задоволенні заяви суд першої інстанції виходив з того, що позиція як заявниці так і її адвоката щодо обставин справи позбавило можливості суд визначитися із тим, який саме спір (публічно-правовий чи приватно-правовий) виник між учасниками справи в рамках установлених судом її фактичних обставин та відповідних їм правовідносин (а.с.46-53).
Такий підхід до вирішення справи суперечить вимогам статті 89 ЦПК України та не відповідає завданню цивільного судочинства, визначеному Цивільно процесуальним Кодексом України.

Фактичні обставини справи 
Згідно із актовим записом про шлюб від 11 липня 1965 року за № 60 зробленого у районному бюро РАГС міста Погребище Вінницької області, прізвища ім`я і по батькові громадян, які одружилися 11 липня 1965 року у районному бюро РАГС міста Погребище записані російською мовою: « ОСОБА_5 » і « ОСОБА_6 », після реєстрації одруження їм обом присвоєно прізвище « ОСОБА_3 » (а.с. 13).
Згідно із повторно виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Погребищенського районного управління юстиції у Вінницькій області свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 07 вересня 2023 року, ОСОБА_7 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 в Україні Вінницька область Погребищенський район місто Погребище, про що 20 лютого 1970 року складено відповідний актовий запис № 25. ЇЇ батьками записані ОСОБА_5 та ОСОБА_8 (а.с. 8).
У паспорті серії НОМЕР_2 виданого 12 серпня 1995 року Погребищенським РВ УМВС України у Вінницькій області запис прізвища ім`я по батькові зроблено українською та російською мовами, відповідно « ОСОБА_2 » і « ОСОБА_9 ».
В реєстраційному номері облікової картки платника податків (РНОКПП) – НОМЕР_3 , мати заявниці записана як « ОСОБА_2 » (а.с. 7).
У паспорті серії НОМЕР_4 виданого 09 грудня 1999 року Погребищенським РВ УМВС України у Вінницькій області запис прізвища ім`я по батькові зроблено українською та російською мовами, відповідно « ОСОБА_1 » і « ОСОБА_7 ».
В реєстраційному номері облікової картки платника податків (РНОКПП) – НОМЕР_5 , заявниця записана як « ОСОБА_1 » (а.с. 6).
Рішенням Погребищенського районного суду Вінницької області від 25 листопада 2014 року встановлено факт, що ОСОБА_10 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , був рідним батьком ОСОБА_1 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 в місті Погребище Вінницької області (а.с. 12).
У висновку про внесення змін, доповнень до актового запису цивільного стану складеного 07 вересня 2023 року, керівник відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Вінницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Л.Й. Лучук визнала можливим внести зміни в актовий запис про народження № 25 від 20 лютого 1970 року, складений Погребищенським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вінницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на ОСОБА_1 в частині виправлення ім`я дитини з « ОСОБА_11 » на « ОСОБА_12 » та ім`я матері з « ОСОБА_13 » на « ОСОБА_14 » на підставі словника-довідника «Власні імена людей» за редакцією ОСОБА_15 , видавництво «Наукова думка» м. Київ та згідно правопису, актового запису про шлюб батьків заявниці, паспорта заявниці, з метою упорядкування документів та уникнення непорозумінь.
Відмовлено в частині виправлення прізвища дитини та батьків з « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_4 », так як у зібраних та наданих документах відсутні підстави для внесення змін, прізвища мають різні варіанти написання, народження батька документально не підтверджене, в актовому записі про шлюб батьків заявниці прізвища батьків зазначені « ОСОБА_3 » (а.с. 9-11).
Ухвалою Погребищенського районного суду Вінницької області від 08 грудня 2023 року залучено до участі у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин як заінтересованих осіб – Погребищенський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Вінницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та мати заявниці – ОСОБА_2 (а.с. 37-38).

Позиція апеляційного суду
Відповідно до статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
У статті 2 ЦПК України вказано, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (частина друга статті 15 ЦК України).
Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (частина перша статті 293 ЦПК України).
У справі, що переглядається апеляційним судом заявниця ОСОБА_1 зазначила, що метою встановлення факту родинних відносин із її матір`ю ОСОБА_2 , яка залучена до участі у справі як заінтересована особа, є приведення у відповідність записів РАЦС щодо її родинних відносин, саме у тій частині в якій їй відмовлено керівником відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Вінницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Л.Й. Лучук, у виправлені прізвища дитини та батьків з « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_4 », так як у зібраних та наданих документах відсутні підстави для внесення змін, прізвища мають різні варіанти написання, народження батька документально не підтверджене, в актовому записі про шлюб батьків заявниці прізвища батьків зазначені « ОСОБА_3 » (а.с. 9-11).
Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах цивільного стану (пункт 1 частини першої статті 315 ЦПК України, пункт 7 постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»).
Водночас заявниця не вказала про право, у реалізації якого, зазначена нею невідповідність записів РАЦС щодо її родинних відносин, створюють їй перешкоди.
Згідно з статтею 318 ЦПК України у заяві про встановлення юридичного факту повинно бути зазначено: 1) який факт заявник просить встановити та з якою метою; 2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; 3) докази, що підтверджують факт.
Отже, у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, повинно бути зазначено, зокрема, який факт заявник просить установити та з якою метою, оскільки мета дає можливість зробити висновок, чи дійсно цей факт є юридичним і чи тягне він правові наслідки. У заяві необхідно також вказати причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт, та навести докази його існування. З урахуванням зазначеної в заяві мети, суд визначає коло осіб, які можуть бути залучені до участі у справі.
Встановлення певних фактів має на меті підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи, або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав, або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. У окремому провадженні можуть бути встановлені факти, що мають юридичне значення, якщо чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.
Згідно з пунктом першим частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.
Відповідно до частини четвертої статті 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, -   залишає заяву без розгляду.
У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.
Таким чином, юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.
Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду в порядку окремого провадження за таких умов: факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону породжувати правові наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети - ні.
Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи за заявою фізичних осіб про встановлення фактів, якщо встановлення фактів не пов`язується з наступним вирішенням спору про право, і чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.
Суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки для заявника: право на спадщину, право на пенсію у зв`язку із втратою годувальника, одержання компенсації тощо.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (стаття 76 ЦПК України).
За статтею 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги
З огляду на викладене, судом першої інстанції зроблено помилкові висновки щодо підстав відмови у задоволені заяви ОСОБА_1 , що відповідно до статі 376 ЦПК України є підставою для зміни оскаржуваного судового рішення в частині мотивів відмови у задоволенні заяви.
Керуючись статтями 367; 374; 376; 381; 382; 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

постановив :

Апеляційну скаргу представника заявниці ОСОБА_1 адвоката Мєдвєдєва Сергія Сергійовича задовольнити частково.
Рішення Погребищенського районного суду Вінницької області від 29 січня 2024 року змінити в частині мотивів відмови у позові з підстав, викладених у мотивувальній частині цієї постанови. 
В решті рішення суду залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
       
Головуючий:  І.В. Міхасішин

Судді: Ю.Б. Войтко

М.В. Матківська