ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2024 року	Львів	Справа № 380/2833/24 пров. № А/857/4153/24	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді                                                  Коваля Р. Й.,
суддів                                                                       Гуляка В. В.,
                                                                                 Ільчишин Н. В.,
з участю секретаря судового засідання                Ханащак С. І.,  

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 08 лютого 2024 року (прийняту в м. Львові суддею Морською Г. М.; дата складення ухвали в повному обсязі не вказана) про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі № 380/2833/24 за позовом ОСОБА_1 до Дрогобицького відділу державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Львівська військова державна обласна адміністрація, про скасування постанови про накладення штрафу, 

                                                   В С Т А Н О В И В :

У лютому 2024 року ОСОБА_1 звернулася до Львівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Дрогобицького відділу державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача -  Львівська військова державна обласна адміністрація, та просила:
- визнати протиправною та такою що підлягає скасуванню постанову відповідача від 19.01.2024 про накладення штрафу за невиконання рішення суду без поважних причин від 22.06.2023 про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження.
Вимоги позовної заяви обґрунтовувала тим, що на примусовому виконанні відповідача перебуває ВП № 70774465 про примусове виконання рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області, виконавчий лист № 442/1208/21 від 03.01.2023, про зобов`язання позивача повернути лісову ділянку загальною площею 1,5 та у володіння стягувачу. 19.01.2024 відповідач виніс постанову про накладення штрафу на боржника в сумі 3400,00 грн за невиконання без поважних причин рішення суду. Вважає, що постанова про накладення штрафу є незаконною та підлягає скасуванню.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 08 лютого 2024 року відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Дрогобицького відділу державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третя особа Львівська військова державна обласна адміністрація про скасування постанови.
Роз`яснено позивачеві, що повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається. Також йому роз`яснено, що розгляд цього спору належить здійснювати за правилами цивільного судочинства.

Відмовляючи у відкритті провадження, суд першої інстанції вказав, що виходячи із системного аналізу норм КАС України та Закону України «Про виконавче провадження» в порядку адміністративного судочинства підлягають вирішенню питання, пов`язані з примусовим виконанням постанов про стягнення виконавчого збору, про стягнення витрат виконавчого провадження та про накладення штрафу, тобто постанов, які є окремими виконавчими документами, а не самих постанов про накладення штрафу.
А питання правомірності прийняття самих постанов про стягнення виконавчого збору та про стягнення витрат виконавчого провадження повинно вирішуватися за загальними правилами, встановленими частиною першою статті 74 Закону України «Про виконавче провадження», а саме судом, який видав виконавчий документ.
Враховуючи те, що позивач оскаржує постанову державного виконавця, яка прийнята у межах ВП № 70774465 з примусового виконання виконавчого листа № 442/1208/21 від 03.01.2023, виданого Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області, ці позовні вимоги не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, а розгляд цього спору повинен здійснюватися судом, який видав виконавчий документ.

Не погодившись із зазначеною ухвалою, її оскаржила ОСОБА_1 , яка вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права, є незаконною та необґрунтованою. Тому просила скасувати ухвалу суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження в адміністративній справи, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
Вимоги апеляційної скарги, з покликанням на фактичні обставини справи, норми чинного законодавства та судову практику Верховного Суду і Великої Палати Верховного Суду, обґрунтовує тим, що в цьому випадку виникли правовідносини щодо реалізації державним виконавцем своїх повноважень щодо винесення постанови про накладення штрафу за невиконання рішення суду, які не пов`язані з реалізацією особою майнових прав або особистих немайнових інтересів боржника у виконавчому провадженні. Також зазначила, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця, зокрема про накладення штрафу, як виконавчих документів в окремому виконавчому провадженні. Законом України «Про виконавче провадження» встановлено спеціальний порядок судового оскарженні рішення, дії чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця щодо стягнення виконавчого збору та/або витрат на проведення виконавчих дій і накладення штрафу, згідно з яким відповідні спори відносяться до юрисдикції адміністративних судів та підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства. Відтак, суд при винесенні ухвали не звернув уваги на вище зазначені обставини, що позов про скасування постанови про накладення штрафу за невиконання рішення суду без поважних причин підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства.

Представник Дрогобицького відділу державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції подав до суду пояснення щодо фактичних обставин виконавчого провадження, накладення на боржника штрафу за невиконання рішення суду без поважних причин у встановлений виконавцем строк, а також про відкриття виконавчого провадження з приводу виконання постанови про накладення штрафу та закінчення виконавчого провадження з приводу виконання постанови про накладення штрафу у зв`язку з фактичним виконанням постанови шляхом стягнення та перерахування штрафу та витрат виконавчого провадження з арештованого рахунку ОСОБА_1 .

Позивач подала до суду заяву та просила проводити розгляду вказаної справи без її участі у зв`язку з перебуванням за межами України. 
Вказану апеляційну скаргу підтримує в повному обсязі та просить її задовольнити.

Представник Дрогобицького відділу державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції подав до суду заяву, у якій просив розглядати справу без участі представників відділу, за наявними в матеріалах справи документами.

Представник третьої особи, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибув, жодних заяв чи клопотань до суду не подав, причин неявки не повідомив.

У зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) не здійснювалося. 
Також за приписами частини другої статті 313 КАС України неявка сторін, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника третьої особи, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити з таких підстав.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, в тому числі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Відповідно до частин першої - третьої статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. 
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Зазначеним вимогам ухвала суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі не відповідає з огляду на таке.

Пунктом 1 частини першої статті 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Особливості провадження у справах з приводу оскарження рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця урегульовано статтею 287 КАС України, частиною першою якої передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Крім загального порядку оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби, визначених нормами процесуального законодавства, відповідні спеціальні норми встановлені Законом України «Про виконавче провадження».

Так, згідно з частиною другою статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Отже, імперативною нормою - частиною другою статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» закріплено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані.

Аналогічні правові висновки висловлені Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 06.06.2018 у справах № 921/16/14-г/15, № 127/9870/16-ц та № 2-01575/11, від 17.10.2018 у справі № 826/5195/17, від 28.11.2018 у справі № 2-01575/11, від 13.03.2019 у справі № 545/2246/15-ц, від 03.04.2019 у справі № 370/1288/15, від 10.04.2019 у справі №766/740/17-ц, від 29.05.2019 у справі № 758/8095/15-ц, від 02.10.2019 у справі №766/10138/17-ц, від 16.10.2019 у справі № 1940/1957/18, від 04.03.2020 у справі №682/3112/18 від 20.05.2020 у справі № 0340/1792/18, від 03.06.2020 у справі №552/1697/19, від 29.09.2020 у справі 295/6656/14-ц, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 03.04.2019 у справі № 344/1016/18 та постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 29.10.2020 у справі № 160/4071/20, від 30.11.2022 у справі № 640/14282/19.

Згідно з частиною шостою статті 13, частиною першою статті 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та частиною п`ятою статті 242 КАС України застосування судами наведених правових висновків Верховного Суду при вирішенні спорів є обов`язковими.

Однак, наведені висновки судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали враховані не були.

Аналізуючи обставини справи та аргументи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла переконання, що суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку про відмову у відкритті провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 170 КАС України, оскільки цю справу належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Згідно зі статтею 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є:
1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;
3) невідповідність висновків суду обставинам справи;
4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Позаяк суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали порушив норми процесуального права, вказане має наслідком задоволення апеляційної скарги, скасування оскаржуваної ухвали, як такої, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направленню справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 229, 308, 310, 315, 320, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

                                                      П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 08 лютого 2024 року про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі № 380/2833/24 скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає. 

Головуючий суддя	 	Р. Й. Коваль 	
судді	 	В. В. Гуляк 	
 	 	Н. В. Ільчишин  	
Постанова складена у повному обсязі 09 травня 2024 року.