ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4532/24 Справа № 183/2176/17 	  	Суддя у 1-й інстанції - Сорока О.В. Суддя у 2-й інстанції - Гапонов А. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       11 червня 2024 року                                                                м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

Головуючого судді-доповідача Гапонова А.В.
суддів Новікової Г.В., Никифоряка Л.П.
за участю секретаря Усик А.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», треті особи – Публічне акціонерне товариство «Укрсиббанк», приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Римська Анастасія Вікторівна, про:
- визнання недійсним договору іпотеки № 1135345000/11353534000/3 від 30 травня 2008 року, укладеного між ОСОБА_2 та Акціонерним комерційним банком «Укрсиббанк», посвідченого 30 травня 2008 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Римською А.В., зареєстрованого в реєстрі за № 2131;
- скасування заборони на нерухоме майно, реєстраційний номер 7297224, накладену на будинок АДРЕСА_1 ;
- внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про виключення запису, реєстраційний номер 1343750, з реєстру щодо обтяження нерухомого майна іпотекою, згідно договору про відступлення права вимоги за договором іпотеки № 5207-5208 від 12 грудня 2012 року,
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Куліков Геннадій Іванович,
на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 лютого 2024 року, -

В С Т А Н О В И В:

ІСТОРІЯ СПРАВИ 
У травні 2017 ОСОБА_1 звернулася до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», треті особи – Публічне акціонерне товариство «Укрсиббанк», приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Римська Анастасія Вікторівна, в якому просить:
- визнати недійсним договір іпотеки № 1135345000/11353534000/3 від 30 травня 2008 року, укладений між ОСОБА_2 та Акціонерним комерційним банком «Укрсиббанк», посвідчений 30 травня 2008 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Римською А.В., зареєстрованого в реєстрі за № 2131;
- скасувати заборону на нерухоме майно, реєстраційний номер 7297224, накладену на будинок АДРЕСА_1 ;
- внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості про виключення запису, реєстраційний номер 1343750, з реєстру щодо обтяження нерухомого майна іпотекою, згідно договору про відступлення права вимоги за договором іпотеки № 5207-5208 від 12 грудня 2012 року,
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилалась на те, що 30 червня 2001 року між нею та ОСОБА_2 укладений шлюб, що був зареєстрований Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №398.
15 грудня 2004 року ОСОБА_2 за договором дарування набув у власність житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
В подальшому, а саме 27 вересня 2007 року виконкомом Піщанської сільської ради Новомосковського району винесено рішення, яким було надано дозвіл на переобладнання зазначеного вище житлового будинку, а також дозволено побудувати гараж, басейн та альтанку. За час проживання в зазначеному будинку, за рахунок спільного сімейного бюджету, спільним трудом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було проведено капітальний ремонт будинку зі збільшенням як загальної так і житлової площі, збудовано капітальний гараж, баню, альтанку, басейн, а також приведено у належний стан земельну ділянку навколо будинку.
18 квітня 2008 року згідно акту державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінчений будівництвом приватних житлових будинків садибного типу, дачних та садових будинків пред`явлений до прийняття житловий будинок з господарськими будівлями прийнято в експлуатацію.
Далі, 24 квітня 2008 року Новомосковською районною державною адміністрацією Дніпропетровської області, на підставі розпорядження першого заступника голови Новомосковської районної державної адміністрації Дніпропетровської області №679 від 23 квітня 2008 року, замість договору дарування від 15 грудня 2004 року ОСОБА_2 видано свідоцтво про право власності на житловий будинок розташований за вищевказаною адресою.
В подальшому фактичні сімейно-шлюбні відносини між позивачем та відповідачем не склалися, тому останні припинили спільне проживання. Наприкінці 2015 року позивач звернулася з позовом про визнання вищезазначеного житлового будинку спільною сумісною власністю подружжя. Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 січня 2017 року визнано спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
В ході розгляду справи щодо поділу майна подружжя позивачка дізналася, що 30 травня 2008 році між ОСОБА_2 та Акціонерним комерційним банком «Укрсиббанк» було укладено договір іпотеки №11353450000/11353534000/3 від 30.05.2008 року, відповідно до якого іпотекодавець ОСОБА_2 передав АКІБ «Укрсиббанк» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсиббанк») в іпотеку нерухоме майно, а саме: будинок АДРЕСА_1 .
25 грудня 2012 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Саєнко Е.В., на підставі договору відступлення прав вимоги за договорами іпотеки 5207-5208 від 12.12.2011 року, на належний ОСОБА_1 та ОСОБА_2 будинок було накладено обтяження №13437520, а саме іпотеку, на користь ТОВ «Кей-Колект».
Позивач вважає договір іпотеки недійсним, оскільки такий укладений без її згоди.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ 
Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 лютого 2024 року відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні її позову до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», треті особи – Публічне акціонерне товариство «Укрсиббанк», приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Римська Анастасія Вікторівна, про визнання договору іпотеки недійсним, скасування заборони на нерухоме майно, внесення запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
12.03.2024 року від  ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Куліков Геннадій Іванович,надійшла апеляційна скарга на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 лютого 2024 року, в якій ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції та винесення нового рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.
В обґрунтуванні доводів апеляційної скарги зазначено, що іпотечний договір від 30.05.2008 року, в силу норм Цивільного процесуального кодексу України є недійсним, оскільки укладений без надання згоди ОСОБА_1 .
Відповідно, апелянт не мала волі на укладання та підписання іпотечного договору, та укладений правочин не відповідає внутрішній волі.
Ні підтвердження своєї позиції посилається на висновок експерта Дніпропетровського НДЕКЦ МВС України від 22.05.2020 року, в якому зазначено, що підпис від імені ОСОБА_1 в графі «Підпис» заяви, складеної на ім`я приватного нотаріуса ДМНО Римської А.В. від імені ОСОБА_1 від 30 травня 2008 року за №2130 - виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою без наслідування підпису ОСОБА_1 .

АРГУМЕНТИ ІНШИХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Від Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що судом враховані всі докази та обставини справи й суд прийшов до вірного рішення, яке доводами апеляційної скарги не спростовується. 

Від представника приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Римської Анастасії Вікторівни адвоката Кім Ганни Володимирівни надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено що нотаріус діяв добросовісно, а тому підпис в заяві від 30.05.2008 року виконаний позивачкою власноручно, а висновок експерта було виконано на підставі тих матеріалів, які іншим експертом визнані недостатніми для виготовлення висновку, а тому його не треба брати до уваги. 

В АПЕЛЯЦІЙНОМУ СУДІ
Представник ОСОБА_1 – адвокат Куліков Геннадій Іванович, доводи апеляційної скарги підтримав у повному обсязі.
Представник Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» адвокат Трубіна Т.В. проти задоволення апеляційної скарги заперечувала, просили рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» – адвокат Пилипенко С. В., який взяв участь у розгляді справи в режимі відеоконференції, проти задоволення апеляційної скарги заперечував, просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.
Представник приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Римської А.В. адвокат Деньгуб А.І. проти задоволення апеляційної скарги заперечував, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Інші учасники справи належним чином повідомлені про день та час розгляду справи (т.3 а.с.40-47), у судове засідання не з`явились, що відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Відповідно до ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги в межах апеляційного оскарження, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити з наступних підстав.

Судом інстанції встановлені наступні обставини справи:

У відповідності до поданої копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстрували шлюб 30 червня 2001 року в Індустріальному відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №398 (т. 1 а.с. 10).
Згідно з актом державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом приватних житлових будинків садибного типу, дачних та садових будинків від 18 квітня 2008 року прийнято в експлуатацію житловий будинок з господарськими будівлями розташований за адресою: АДРЕСА_1 (т.1 а.с. 12-13).
Відповідно до свідоцтва № НОМЕР_2 про право власності на нерухоме майно від 24.04.2008 року, виданого взамін договору дарування від 15.12.2004 року за №1-2730, будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 перебуває у приватній власності ОСОБА_2 (т.1 а.с. 20).
Згідно витягу №18635017 Новомосковського районного комунального підприємства бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 24.04.2008 року, будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 перебуває у приватній власності ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності НОМЕР_3 від 24.04.2008 року виданим Новомосковською районною державною адміністрацією (т. 1 а.с. 21).
Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 січня 2017 року визнано спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 22-26).
Відповідно до договору про надання споживчого кредиту №11353450000 від 30 травня 2008 року банк зобов`язується надати ОСОБА_2 грошові кошти в іноземній валюті, Долар США, у розмірі 17 7000,00, що дорівнює еквіваленту 85 8804,00 гривень, за курсом НБУ на день укладання договору. З метою забезпечення виконання договору про надання споживчого кредиту банком приймається застава нерухомості, а саме домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а також порука ОСОБА_1 , позичальник зобов`язаний повернути грошові кошти у повному обсязі в термін до 01 червня 2018 року (т.1 а.с. 66-69).
Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Римська А.В. надала до суду засвідчену нею заяву, зареєстровану в реєстрі за №2130, в якій зазначено, що ОСОБА_1 дає згоду на передачу в іпотеку її чоловіком ОСОБА_2 будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , будинок який передається в іпотеку, є спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , як такий, що набувався у період перебування зареєстрованому шлюбі (т. 1 а.с. 123).
На виконання ухвали Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 грудня 2019 року Міністерство внутрішніх справ України Дніпропетровський науково-дослідницький експертно-криміналістичний центр надіслав висновок експерта №19/104-7/7/279 від 22 травня 2020 року, в якому зазначено, що підпис від імені ОСОБА_1 в графі «Підпис» заяви, складеної на ім`я приватного нотаріуса ДМНО Римської від імені ОСОБА_1 від 30 травня 2008 року за №2130 – виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою без наслідування підпису ОСОБА_1 (т. 2 а.с.51-56).
В ході розгляду цієї справи, судом двічі призначалися почеркознавчі експертизи.
20.09.2017 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області проведення експертизи доручено Дніпропетровському науково-дослідному інституту судових експертиз (т.1, а.с. 132-134), судовий експерт якого повідомив про неможливість надання висновку, оскільки не надані додаткові матеріали для дослідження (т.1 а.с.233-234, 2400-242).
05.12.2019 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області проведення експертизи доручено Дніпропетровському науково-дослідному експертно-криміналістичному центру МВС (т.2 а.с.23-24), судовий експерт якого прийшов до висновку, що підпис від імені ОСОБА_1 в графі «Підпис» від 30 травня 2008 року, зареєстрований в реєстрі за номером 2130, виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою без наслідування підпису ОСОБА_1 (т.2 а.с.50-54). 
Суд першої інстанції надав оцінку вказаній експертизі, зазначив на варіативність підпису позивачки та прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Але з таким висновком не може погодитись колегія суддів апеляційного суду з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).
У статті 60 СК України закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України.
Частиною першою статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
За вимогами частин першої, другої статті 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена.
Згідно з частиною третьою статті 65 СК України для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена.
У статті 68 СК України закріплено, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до ЦК України.
Стаття 578 ЦК України та частина друга статті 6 Закону N 898-IV передбачають, що майно, яке є у спільній власності, може бути передане в іпотеку лише за нотаріально посвідченою згодою всіх співвласників. Умовою передачі співвласником нерухомого майна в іпотеку своєї частки в спільному майні без згоди інших співвласників є виділення її в натурі та реєстрація права власності на неї як на окремий об`єкт нерухомості.
Відповідно до частини четвертої статті 369 ЦК України правочин щодо розпорядження спільним майном, вчинений одним із співвласників, може бути визнаний судом недійсним за позовом іншого співвласника у разі відсутності у співвласника, який вчинив правочин, необхідних повноважень.
Розірвання шлюбу не тягне за собою зміну правового статусу майна подружжя. Таке майно залишається їх спільною сумісною власністю. Тобто лише після вирішення питання про поділ майна, яке є спільною сумісною власністю, виділення конкретних часток кожному зі співвласників, таке майно набуває статусу спільної часткової власності чи особистої приватної власності.
Відсутність згоди одного із співвласників - колишнього подружжя - на розпорядження нерухомим майном є підставою визнання правочину, укладеного іншим співвласником щодо розпорядження спільним майном, недійсним.

ОСОБА_1 в юридичному шлюбі з ОСОБА_2 перебувала з 30.06.2001 року.
ОСОБА_2 став власником спірного житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 у період шлюбу з 18.04.2008 року, згідно з Актом державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію.
ОСОБА_1 , де-юре стала співвласником житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 на підставі судового рішення з 17 січня 2017 року по рішенню суду.

Колегія суддів апеляційного суду не може погодитись з доводами суду першої інстанції, що на момент укладення договору іпотеки, тобто на 30 травня 2008 року ОСОБА_1 не була співвласником зазначеного майна, тому і права її порушені не були.
Цей довід спростовується матеріалами справи: по-перше вище описаний механізм, коли, за яких обставинах ОСОБА_1 стала юридичним співвласником будинку.
По-друге, якщо б її права не було порушено іпотекою, не було б і потреби, щоб ОСОБА_1 підписувала Заяву від 30 травня 2008 року про надання згоди про передачу майна в іпотеку.

Щодо волевиявлення ОСОБА_1 на підписання Заяви від 30 травня 2008 року, зареєстровану в реєстрі за номером 2130 про надання згоди про передачу майна в іпотеку.

Сама позивачка наполягає на тому, що вказану заяву не підписувала, її позиція підтверджується висновком почеркознавчої експертизи (т.2 а.с.54), в якій зазначено, що підпис від імені ОСОБА_1 в графі «Підпис» від 30 травня 2008 року, зареєстрований в реєстрі за номером 2130, виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою без наслідування підпису ОСОБА_1 .

Допитана в судовому засіданні судовий експерт ОСОБА_3 пояснила, що працює експертом в області почеркознавчої експертизи з 1992 року. Вона виконувала почеркознавчу експертизу, в ході якої досліджувала не тільки зразки підпису ОСОБА_1 , а й її почерк. В ході дослідження прийшла до категоричного висновку, що підпис від імені ОСОБА_1 в графі «Підпис» від 30 травня 2008 року, зареєстрований в реєстрі за номером 2130, виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою без наслідування підпису ОСОБА_1 .
Сама експертиза була виконана з додержанням відповідних норм та рекомендацій.

При таких обставинах, доводи апеляційної скарги підлягають задоволенню, оскільки апеляційним судом встановлено, що при укладенні договору іпотеки №1135345000/11353534000/3 від 30 травня 2008, була відсутнє волевиявлення на згоду на укладання договору іпотеки ОСОБА_1 , яка є співвласником предмета іпотеки.

При таких обставинах апеляційна скарга задоволенню не підлягає. 

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).
       
ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи. 
Враховуючи, в оскаржуваному рішенні є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, апеляційна скарга підлягає задоволенню.

        Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Куліков Геннадій Івановичзадовольнити.
Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 лютого 2024 року скасувати.
Позовні вимоги  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», треті особи – Публічне акціонерне товариство «Укрсиббанк», приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Римська Анастасія Вікторівна, про:
- визнання недійсним договору іпотеки № 1135345000/11353534000/3 від 30 травня 2008 року, укладеного між ОСОБА_2 та Акціонерним комерційним банком «Укрсиббанк», посвідченого 30 травня 2008 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Римською А.В., зареєстрованого в реєстрі за № 2131;
- скасування заборони на нерухоме майно, реєстраційний номер 7297224, накладену на будинок АДРЕСА_1 ;
- внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про виключення запису, реєстраційний номер 1343750, з реєстру щодо обтяження нерухомого майна іпотекою, згідно договору про відступлення права вимоги за договором іпотеки № 5207-5208 від 12 грудня 2012 року, задовольнити.

Визнати недійсним договір іпотеки № 1135345000/11353534000/3 від 30 травня 2008 року, укладеного між ОСОБА_2 та Акціонерним комерційним банком «Укрсиббанк», посвідченого 30 травня 2008 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Римською А.В., зареєстрованого в реєстрі за № 2131.
Скасувати заборону на нерухоме майно, реєстраційний номер 7297224, накладену на будинок АДРЕСА_1 .
Внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості про виключення запису, реєстраційний номер 1343750, з реєстру щодо обтяження нерухомого майна іпотекою, згідно договору про відступлення права вимоги за договором іпотеки № 5207-5208 від 12 грудня 2012 року. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.
Повне судове рішення виготовлено 11.06.2024 року.

       Судді: