УХВАЛА 
 
15 квітня 2024 року
м. Київ
 
справа № 754/16919/17
 
провадження № 61-4859ск24
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Лідовця Р. А. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана її                                     представником - адвокатом Багінським Андрієм Михайловичем, на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 04 травня 2023 року, додаткове рішення Деснянського районного суду м. Києва від 12 травня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 31 січня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У грудні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним.
 
Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 04 травня 2023 року                                     у задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 , яке подане її                                     представником - адвокатом Багінським А. М., про призначення у справі посмертної судово-психіатричної експертизи відмовлено.
 
Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 04 травня 2023 року                                  у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
 
Додатковим рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 12 травня                     2023 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на правничу допомогу у розмірі 79 960 грн.
 
Постановою Київського апеляційного суду від 31 січня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Деснянського районного суду м. Києва від 04 травня 2023 року та додаткове рішення Деснянського районного суду м. Києва від 12 травня 2023 року - без змін.
 
У квітні 2024 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 , яка подана її представником - адвокатом Багінським А. М., на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 04 травня 2023 року, додаткове рішення Деснянського районного суду м. Києва від 12 травня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 31 січня 2024 року.
 
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк на касаційне оскарження судового рішення з посиланням на те, що копію повного тексту оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції, який було складено 05 березня 2024 року,                      її представник - адвокат Багінський А. М., отримав 07 березня 2024 року засобами електронного зв`язку, на підтвердження чого надає докази.
 
Згідно із частиною першою та другою статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
 
З огляду на те, що оскаржувана постанова Київського апеляційного суду прийнята 31 січня 2024 року (повний текст судового рішення складено 05 березня 2024 року), тому останнім днем на касаційне оскарження судового рішення, є 04 квітня                       2024 року.
 
Строк на касаційне оскарження заявником не пропущено, оскільки згідно касаційна скарга ОСОБА_1 , яка подана її представником - адвокатом Багінським А. М., сформована у системі «Електронний суд» 02 квітня 2024 року, тому підстави для вирішення клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення відсутні.
 
Однак, подана касаційна скарга ОСОБА_1 не може бути прийнята до розгляду судом касаційної інстанції, оскільки у прохальній частині касаційної скарги заявник просить ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 04 травня 2023 року, рішення Деснянського районного суду м. Києва від 04 травня 2023 року, додаткове рішення Деснянського районного суду м. Києва від 12 травня 2023 року скасувати та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, не заявляючи при цьому вимог щодо постанови Київського апеляційного суду від 31 січня 2024 року, прийнятої за результатами перегляду рішень районного суду, що не відповідає вимогам статті 392 ЦПК України.
 
Як визначено у пункті 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи,                     а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку, зокрема, рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених                     у частині третій цієї статті.
 
За приписами статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право:
1) залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення;
2) скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду;
3) скасувати судові рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення                              у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд;
4) скасувати постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишити в силі рішення суду першої інстанції у відповідній частині;
5) скасувати судові рішення суду першої та апеляційної інстанцій у відповідній частині і закрити провадження у справі чи залишити позов без розгляду                                       у відповідній частині;
6) у передбачених цим Кодексом випадках визнати нечинними судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і закрити провадження                         у справі у відповідній частині;
7) у передбачених цим Кодексом випадках скасувати свою постанову (повністю або частково) і прийняти одне з рішень, зазначених в пунктах 1-6 частини першої цієї статті.
 
Отже, ОСОБА_1 необхідно надати до суду касаційної інстанції виправлену касаційну скаргу, яка за формою і змістом повинна відповідати вимогам                               статті 392 ЦПК України, із обов`язковим зазначенням у ній: судових рішень,                            що оскаржуються заявником та чітко викладених вимог касаційної скарги, які узгоджуються із повноваженнями суду касаційної інстанції, визначених                             статтею 409 ЦПК України і надати копії касаційної скарги з доданими до неї документами відповідно до кількості учасників справи.
 
Також касаційна скарга ОСОБА_1 не може бути прийнята судом касаційної інстанції, оскільки в порушення пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України, заявником у касаційній скарзі не вказано підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених)                       статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).
 
Абзацом першим частини другої статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного                            у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції                                  в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених                                      частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
 
Відповідно до підпунктів 1, 2 пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
 
Як на підстави касаційного оскарження судових рішень ОСОБА_1 посилається на пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України та узагальнено зазначає про порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права, проте не зазначає конкретні обов`язкові підстави касаційного оскарження, визначені пунктом 4 частини другої статті 389 ЦПК України (частинами першою, третьою  статті 411 ЦПК України), що унеможливлює вирішення питання про відкриття касаційного провадження.
 
Відповідно до пункту 4 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1                                             частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у випадку, якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою                     статті 411 цього Кодексу.
 
Частинами першою, третьою статті 411 ЦПК України визначено, що судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо:
1) справу розглянуто і вирішено неповноважним складом суду;
2) в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід,                      і судом касаційної інстанції визнано підстави про відвід обґрунтованими, якщо касаційну скаргу обґрунтовано такою підставою;
3) судове рішення не підписано будь-яким із суддів або підписано не тими суддями, що зазначені в судовому рішенні;
4) судове рішення ухвалено суддями, які не входили до складу колегії, що розглянула справу;
5) справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою;
6) судове рішення ухвалено судом з порушенням правил інстанційної або територіальної юрисдикції;
8) суд прийняв рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.
Підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається заявник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо:
1) суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 цього Кодексу; або
2) суд розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу, що підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження; або
3) суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи; або
4) суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів.
 
У випадку оскарження судових рішень на підставі частини 4 статті 389 ЦПК України, з посиланням на частину першу статті 411 ЦПК України, у касаційній скарзі необхідно зазначити певний пункт частини першої статті 411 ЦПК України, який                  є обов`язковою підставою для скасування судового рішення з його обґрунтуванням та мотивуванням доводів.
 
У разі оскарження судових рішень на підставі частини третьої                                                           статті 411 ЦПК України, у касаційній скарзі слід зазначити певний пункт                           частини третьої статті 411 ЦПК України, з його обґрунтуванням та мотивуванням доводів.
 
Саме по собі посилання у касаційній скарзі на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права без зазначення на обґрунтування випадків (випадка), перелічених                                                              у пунктах 1, 2, 3, 4 частини другої статті 389 ЦПК України, не є виконанням вимог процесуального закону (пункт 5 частини другої статті 392 ЦПК України) щодо обов`язкового зазначення у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження.
 
Отже, ОСОБА_1 необхідно надіслати на адресу суду уточнену редакцію касаційної скарги, в якій повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених)                                                  статтею 389 ЦПК України підстави (підстав) та надіслати копії уточненої редакції касаційної скарги і доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.
 
Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до частини шостої статті 14 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддя постановляє відповідну ухвалу.
 
Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення її недоліків.
 
Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд
 
УХВАЛИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана її                                     представником - адвокатом Багінським Андрієм Михайловичем, на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 04 травня 2023 року, додаткове рішення Деснянського районного суду м. Києва від 12 травня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 31 січня 2024 року залишити без руху та надати строк для виконання вимог ухвали протягом десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали.
 
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                    Р. А. Лідовець