П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

23 травня 2024 р.	м. Одеса	Справа № 420/26117/23	
          Головуючий в 1 інстанції: Аракелян М.М.
                                                                                           Дата і місце ухвалення 26.01.2024р., м. Одеса
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Головуючого судді:     Бойка А.В.,
                         суддів:   Федусика А.Г., 
                                        Шевчук О.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 січня 2024 року у справі за адміністративним позовом Головного управління ДПС в Одеській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,-

В С Т А Н О В И В:
У вересні 2023 року Головне управління ДПС в Одеській області звернулось до суду першої інстанції з позовом до фізичної особи – платника податків ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу у сумі 521  317,70 грн.:
- по податку на нерухоме майно, відмінного від земельної ділянки, сплаченого фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості у розмірі 520 630 грн. 00 коп. на бюджетний рахунок UА4748999980314080512000015598. отримувач ГУК в Од. обл./отг смт Аванг./18010300, ЄДРПОУ 37607526. банк отримувача Казначейство України;
- по податку на нерухоме майно, відмінного від земельної ділянки, сплаченого фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості у розмірі 223 грн. 00 коп. на бюджетний рахунок UА298999980314070512000015744, отримувач ГУК в Од. обл./м. Одеса/18010300, ЄДРПОУ 37607526, банк отримувача Казначейство України;
- по податку на нерухоме майно, відмінного від земельної ділянки, сплаченого фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості у розмірі 464 грн. 70 коп. на бюджетний рахунок UА288999980314030617000015744, отримувач ГУК в Од. обл./м. Одеса/18010200, ЄДРПОУ 37607526, банк отримувача Казначейство України.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 26.01.2024 року позов Головного управління ДПС в Одеській області задоволено та стягнутоз фізичної особи-платника податків ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , заборгованість по податку на нерухоме майно, відмінного від земельної ділянки, сплаченого фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості у розмірі 520630 (п`ятсот двадцять тисяч шістсот тридцять) грн. 00 коп.; по податку на нерухоме майно, відмінного від земельної ділянки, сплаченого фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості у розмірі 223 (двісті двадцять три) грн. 00 коп.; - по податку на нерухоме майно, відмінного від земельної ділянки, сплаченого фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості у розмірі 464 (чотириста шістдесят чотири) грн. 70 коп. 
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції ОСОБА_2 подав  апеляційну скаргу, в якій посилався на те, що судове рішення не відповідає фактичним обставинам справи, а також нормам матеріального та процесуального права, оскільки судом не були повністю з`ясовані всі обставини, що мають значення для справи, не враховані норми матеріального права, які регулюють спірні відносини.
Апелянт посилався на те, що згідно податкових повідомлень-рішень №1872610-2409-1553 від 16.09.2022 року на суму 180621,00 грн. та ППР № 0975620-2407-1553 від 05.04.2023 року на суму 195672,75 грн (за даними ГУ ДПС в Одеській області ППР № 1872610-2409-1553 від 05.04.2023 на суму 195 672,75 грн), обчислюючи суму податку, Головне управління ДПС в Одеській області виходило з того, що площа об`єктів нежитлової нерухомості, розташованих за адресою: АДРЕСА_2 , які належать ОСОБА_1 , складає 2 006,9 кв.м. 
Однак апелянт зазначає, що вказане не відповідає дійсності, оскільки йому на праві приватної власності належать складські приміщення (літера М), які розташовані за адресою: АДРЕСА_2 , площа яких, є базою оподаткування відповідно до приписів пп. 266.3.1. п. 266.3. ст. 266 ПК України, складає 1 164,9 кв.м, а не 2 006,9 кв.м, як вважав контролюючий орган при обчисленні суми податку на нерухоме майно.
Апелянт вказував на те, що право власності на вказані вище приміщення та, відповідно, загальна площа приміщень, що перебувають у власності відповідача, підтверджується Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_2 , виданим Авангардівською селищною радою Овідіопольського району Одеської області 21.11.2011 року на підставі рішення виконкому Авангардівської селищної ради №199 від 16.09.2011 року, витягом про державну реєстрацію прав від 13.12.2011 року № 32467184, виданим КП "Овідіопольське районне бюро технічної інвентаризації”, а також витягом з реєстру прав на нерухоме майно, який, як зазначає апелянт, підтверджує, що жодних інших об`єктів нерухомого майна, розташованих за тією ж адресою, окрім зазначених вище, у власності ОСОБА_1 не має. 
Відповідач вказав на те, що частина складських приміщень, розташованих за адресою: АДРЕСА_2 , а саме приміщення за літерами "К" та "Л", загальною площею 842,00 кв.м, площу яких податковий орган враховував при обчисленні суми податку, належної до сплати ОСОБА_1 , ще у 2008 році була ним відчужена ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу, укладеного 25.11.2008 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1069.
В апеляційній скарзі відповідач зазначив, що як тільки він дізнався про проведення нарахувань з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, та існування розбіжностей в даних, які є підставою для проведення обчислень, а саме 02.11.2023 року, він звернувся до ГУ ДПС України та ГУ ДПС в Одеській області з проханням провести звірку даних в порядку, передбаченому Податковим кодексом України, щодо суми податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, як це передбачено п. 266.7. ст. 266 ПК України, мотивувавши своє прохання тим, що частина нерухомого майна, на яке нарахований податок, не перебуває у його власності з 2008 року та надав контролюючому органу відповідні підтвердження.
Як зазначає апелянт, за результатами розгляду поданої ним 02.11.2023 року заяви про проведення звірки даних в порядку передбаченому Податковим кодексом України щодо суми податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, ГУ ДПС в Одеській області перерахувало суму податку за 2018, 2019, 2020, 2021 та 2022 звітні роки та сформувало нові податкові повідомлення-рішення, а саме: податкове повідомлення-рішення від 03.11.2023 року №2942997-2407-1553-UA51100010000023950-2018, яким визначено суму податку за 2018 рік в розмірі 48 790,38 грн; податкове повідомлення-рішення від 03.11.2023 року №2942997-2407-1553- UA 51100010000023950-2019, яким визначено суму податку за 2019 рік в розмірі 72 916,92 грн; податкове повідомлення-рішення від 03.11.2023 року №2942997-2407-1553- UA 51100010000023950, яким визначено суму податку за 2020 рік в розмірі 75 650,06 грн; податкове повідомлення-рішення від 03.11.2023 року №2942978-2407-1553- UA 51100010000023950, яким визначено суму податку за 2021 рік в розмірі 104841,00 грн; та податкове повідомлення-рішення від 03.11.2023 року №2942973-2407-1553-UA51100010000023950, яким визначено суму податку за 2022 рік в розмірі 113 577,75 грн.
В свою чергу попередні податкові повідомлення-рішення, в яких були визначені суми податку за 2018-2022 роки станом на дату прийняття судом рішення були відкликані.
Апелянт посилається на те, що податковий борг у розмірі 520 630,00 грн. з податку на нерухоме майно за об`єкти нежитлової нерухомості було скасовано податковим органом у ході звірки з платником податку, а тому станом на дату прийняття судом першої інстанції рішення по справі основна частина суми податкового боргу в розмірі 520 630,00 грн. при розмірі позовних вимог в 521 317,70 грн, заявленого ГУ ДПС в Одеській області до стягнення, була скасована, а тому зазначена в позовній заяві сума податкового зобов`язання не була узгодженою та не могла вважатися такою.
При цьому апелянт зазначає, що з урахуванням пп. 266.10.2 п. 266.10 ст. 266 ПК України, граничний термін сплати податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно з об`єктів нежитлової нерухомості, суми якого визначені новими податковими повідомленнями- рішеннями визначається 16.02.2024 року, що підтверджує, що станом на дату розгляду судом справи підстави для задоволення позову були відсутні.
З огляду на викладене апелянт просить скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26.01.2024 року по справі №420/26117/23 та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову Головного управління ДПС в Одеській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу - відмовити.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне:
Судом встановлено, що фізична особа-платник податків ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є платником податків та перебуває на обліку в Головному управлінні ДПС в Одеській області.
Звертаючись з позовом до суду першої інстанції, Головне управління ДПС в Одеській області посилалось на те, що відповідно до довідки про суми податкового боргу, відомостей інтегрованих карток платника (ІКП) та розрахунку податкового боргу станом на 21.08.2023 року   податкова заборгованість   ОСОБА_1 становить 521 317,70 грн., яка складається з податку на нерухоме майно, відмінного від земельної ділянки, сплаченого фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості у розмірі 520  630 грн.; податку на нерухоме майно, відмінного від земельної ділянки, сплаченого фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості у розмірі 223 грн. та податку на нерухоме майно, відмінного від земельної ділянки, сплаченого фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості у розмірі 464,07 грн. 
Позивач вказував на те, що заборгованість з податку на нерухоме майно, відмінного від земельної ділянки, сплаченого фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості (520 630 грн. 00 коп.) виникла в результаті нарахувань по наступним податковим повідомленням-рішенням: 
- №0850682-2403-1553-2019 від 18.11.2021 року на суму 125 621 грн. 91 коп.; 
- №0850682-2403-1553-2020 від 18.11.2021 року на суму 130 330 грн. 59 коп.; 
- №0850682-2403-1553-2018 від 18.11.2021 року на суму 84 056 грн. 05 коп.; 
- № 1872610-2409-1553 від 16.09.2022 року на суму 180 621 грн. 00 коп. 
В свою чергу заборгованість по податку на нерухоме майно, відмінного від земельної ділянки, сплаченого фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості (223 грн. 30 коп.) виникла в результаті нарахування відповідно до податкового повідомлення-рішення форми «Ф» №1870370-2409-1553 від 16.09.2022 року на суму 223 грн. 00 коп.
Заборгованість податку на нерухоме майно, відмінного від земельної ділянки, сплаченого фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості (464 грн. 07 коп.) виникла в результаті нарахувань відповідно до податкового повідомлення-рішення форми «Ф» №.1870368-2409-1553 від 16.09.2022 року на суму 334 грн. 11 коп. та податкового повідомлення-рішення форми «Ф» №1870369-2409-1553 від 16.09.2022 року на суму 130 грн. 59 коп. 
Судом було встановлено, що копії вищезазначених повідомлень-рішень були надіслані на адресу відповідача та повернулись не врученими на адресу контролюючого органу із зазначенням причини повернення – «за закінченням терміну зберігання». Також судом було встановлено, що 03.04.2023 року Головним управлінням ДПС в Одеській області винесено податкову вимогу форми «Ф» №0001145-1307-1532, яка направлялась на адресу ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку, однак повернулась на адресу податкового органу із зазначенням причини повернення  «за закінченням терміну зберігання».
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що заявлена контролюючим органом до стягнення заборгованість відповідає визначенню податкового боргу згідно з п. 14.1.175 ст. 14 ПК України, наявність спірної суми боргу підтверджена довідкою-розрахунком заборгованості, роздруківкою інтегрованих карток платника податків, які є належними доказами стану розрахунків з приводу виконання особою податкового обов`язку.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам та доводам сторін у справі, колегія суддів зазначає наступне:
Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Згідно зі ст. 16 Податкового кодексу України (далі – ПК) платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
За положеннями ст. 265 ПК України, податок на майно складається з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки;  транспортного податку; плати за землю.
Відповідно до п.п. 266.1.1 п. 266.1 ст. 266 ПК України, платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.
Об`єктом оподаткування цим податком за положеннями п.п. 266.2.1 п. 266.2 ст. 266 ПК України є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка, а базою оподаткування згідно п.п. 266.3.1 п. 266.3 ст. 266 ПК України, є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.
У п.п. 266.3.2 п. 266.3 ст. 266 ПК України визначено, що база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.
Згідно п.п. 266.7.1 п. 266.7 ст. 266 ПК України, обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.
Положення п.п. 266.7.2 п. 266.7 ст. 266 ПК України (у різних редакціях, які діяли на момент прийняття контролюючим органом ППР, на підставі яких виник в даному випадку податковий борг ОСОБА_1 ) загалом встановлювали, що податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, надсилаються платнику податку контролюючим органом на адресу платника податку, до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).
Згідно п.п.20.1.341 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу або його частини за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі.
Положеннями п.п. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України визначено, що податковий борг це сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
Відповідно до п. 57.2 ст. 57 ПК України, у разі коли відповідно до цього Кодексу або інших законів України контролюючий орган самостійно визначає податкове зобов`язання платника податків з причин, не пов`язаних з порушенням податкового законодавства, та надсилає (вручає) податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум платнику податку, такий платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму податкового зобов`язання у строки, визначені в цьому Кодексі та в статті 297 Митного кодексу України, а якщо такі строки не визначено, - протягом 30 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення про таке нарахування.
У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 робочих днів, наступних за днем такого узгодження (п. 57.3 ст. 57 ПК України).
Згідно норм п. 58.1 ст. 58 ПК України, контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення, якщо сума грошового зобов`язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян) або за результатами перевірки.
За приписами пункту 59.1 статті 59 ПК України, у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.
Податкова вимога разом з детальним розрахунком суми податкового боргу надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання. Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення податкового боргу та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов`язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу (п. 59.3 ст. 59 ПК України).
Пунктом 59.5 статті 59 ПК України визначено, що у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.
У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).
Згідно п.п. 42.2 ст. 42 ПК України, документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).
Положеннями п. 42.5 ст. 42 ПК України визначено, що у разі якщо платник податків не подав заяву про бажання отримувати документи через електронний кабінет, листування з платником податків здійснюється шляхом надіслання за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручаються платнику податків (його представнику).
У разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.
Статтею 87 ПК України визначено, що джерелами самостійної сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.
Згідно п. 87.11 ст. 87 ПК України, орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. 
В свою чергу, нормами пунктів 95.1 та 95.2 статті 95 ПК України, контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.
Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.
Отже, Податковим кодексом України встановлена послідовність звернення до суду з вимогами щодо стягнення податкового боргу платника. Обов`язкові умови (обставини), наявність яких в своїй сукупності зумовлює виникнення у податкового органу права на звернення до суду із даним позовом, є: наявність у платника податків боргу зі сплати податків (зборів, обов`язкових платежів); сума заборгованості платника податків на момент звернення податкової служби до суду із позовом про її стягнення має бути узгодженою в установленому законодавством порядку, надсилання платнику податків вимоги про сплату боргу.
В ході розгляду даної справи судом встановлено, що податковий борг відповідача виник у зв`язку із визначенням контролюючим органом ОСОБА_1 податкових зобов`язань з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2018-2021 роки, як власнику об`єктів нежитлової нерухомості, які є об`єктами оподаткування цим податком.
Встановлено, що контролюючим органом були прийняті наступні податкові повідомлення-рішення з податку на нерухоме майно, відмінного від земельної ділянки: 
- за 2018 рік: № 0850682-2403-1553-2018 від 18.11.2021 року на суму 84 056 грн. 50 коп.; 
- за 2019 рік: № 0850682-2403-1553-2019 від 18.11.2021 року на суму 125 621 грн. 91 коп.; 
- за 2020 рік: № 0850682-2403-1553-2020 від 18.11.2021 року на суму 130 330 грн. 59 коп.; 
- за 2021 рік: № 1872610-2409-1553 від 16.09.2022 року на суму 180 621 грн. 00 коп. 
Загалом за вказаними вище податковими повідомленнями-рішеннями сума податку склала 520 630 грн. 00 коп.
Також Головним управлінням ДПС в Одеській області були прийняті наступні податкові повідомлення-рішення про визначення ОСОБА_1  податкових зобов`язань з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки:
-           № 1870370-2409-1553 від 16.09.2022 року на суму 223 грн. 00 коп.
-           № 1870368-2409-1553 від 16.09.2022 року на суму 334 грн. 11 коп. 
-           № 1870369-2409-1553 від 16.09.2022 року на суму 130 грн. 59 коп. 
Загальна сума за вказаними податковими повідомленнями-рішеннями склала 687,70 грн.
Саме у зв`язку з несплатою ОСОБА_1 податкових зобов`язань за вказаними податковими повідомленнями-рішеннями на загальну суму 521  317,70 грн., які з урахуванням положень ст. 42 ПК України, вважались контролюючим органом узгодженими, Головне управління ДПС в Одеській області і звернулось до суду першої інстанції з даним адміністративним позовом.
В свою чергу, з наданих відповідачем до суду апеляційної інстанції доказів, зокрема, з листів Головного управління ДПС в Одеській області від 13.11.2023 року № 45797/6/15-32-24-07-10 та від 22.02.2024 року № 6016/6/15-32-24-07-10, колегією суддів встановлено, що за результатом розгляду контролюючим органом поданої платником податку ОСОБА_1 заяви від 02.11.2023 року щодо скасування податкових повідомлень-рішень з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплаченого фізичними особами за нежитлові об`єкти нерухомого майна, у зв`язку з уточненням інформації щодо об`єктів нерухомого майна, Головним управлінням ДПС в Одеській області були скасовані та відкликані податкові повідомлення-рішення:
- № 0850682-2403-1553-2018 від 18.11.2021 року на суму 84 056 грн. 50 коп.; 
- № 0850682-2403-1553-2019 від 18.11.2021 року на суму 125 621 грн. 91 коп.; 
- № 0850682-2403-1553-2020 від 18.11.2021 року на суму 130 330 грн. 59 коп.; 
- № 1872610-2409-1553 від 16.09.2022 року на суму 180 621 грн. 00 коп. 
При цьому контролюючий орган вказав на те, що після скасування вказаних ППР, ним були сформовано нові податкові повідомлення-рішення від 03.11.2023 року:
-          № 2942997-2407-1553-UA51100010000023950-2018, яким визначено суму податку за 2018 рік в розмірі 48 790,38 грн; 
-           № 2942997-2407-1553-UA51100010000023950-2019, яким визначено суму податку за 2019 рік в розмірі 72 916,92 грн;
-           № 2942997-2407-1553-UA51100010000023950, яким визначено суму податку за 2020 рік в розмірі 75 650,06 грн; 
-          №2942978-2407-1553-UA 51100010000023950, яким визначено суму податку за 2021 рік в розмірі 104841,00 грн;
-           №2942973-2407-1553-UA51100010000023950, яким визначено суму податку за 2022 рік в розмірі 113 577,75 грн.
Таким чином, контролюючим органом підтверджено скасування податкових повідомлень-рішень на загальну суму 520  630 грн., на підставі яких, як зазначав контролюючий орган при зверненні до суду, у відповідача виник податковий борг, та які були покладені в основу поданого позову про стягнення з ОСОБА_1 податкового боргу з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки сплаченого фізичними особами за нежитлові об`єкти нерухомого майна.
Згідно п.п. 60.1.2 п. 60.1 ст. 60 ПК України, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними, якщо контролюючий орган скасовує раніше прийняте податкове повідомлення-рішення про нарахування суми грошового зобов`язання або податкову вимогу.
Відповідно до п. 60.3 ст. 60 ПК України, у випадках, визначених підпунктом 60.1.2 пункту 60.1 цієї статті, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними з дня прийняття контролюючим органом рішення про скасування такого податкового повідомлення-рішення або податкової вимоги.
З огляду на викладене вище, колегія суддів вважає, що оскільки податкові повідомлення-рішення, на підставі яких у відповідача виник податкових борг на суму 520  630 грн. самостійно скасовані та відкликані контролюючим органом, підстави для стягнення з ОСОБА_1 в судовому порядку зазначеної суми податкового боргу (520  630 грн.) відсутні.
Колегія суддів звертає увагу на те, що вказані обставини (щодо скасування податкових повідомлень-рішень) існували на момент прийняття судом першої інстанції оскаржуваного рішення про стягнення боргу, однак не були встановлені судом першої інстанції.
Щодо прийнятності поданих відповідачем доказів, колегія суддів зазначає, що згідно ч. 4 ст. 308 КАС України, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
В обґрунтування неможливості надати зазначені вище докази до суду першої інстанції, ОСОБА_1 посилався на те, що він 26.02.2022 року у зв`язку із початком активних воєнних дій в Україні виїхав за межі території України та перебував у Республіці Болгарія, а тому не міг отримувати поштові відправлення від суду. Відповідач зазначив, що про судове провадження у справі № 420/26117/23 він дізнався лише після отримання судового рішення у застосунку «Дія».
У підтвердження своїх доводів апелянт надав паспорт громадянина України з відміткою про виїзд та докази отримання у Республіці Болгарія тимчасового захисту у вигляді реєстраційної картки іноземця, якому надано тимчасовий захист № 825158414, виданої Державним агентством у справах біженців при Раді Міністрів Республіки Болгарія 24.03.2022 року, продовженої 21.02.2023 року до 04.03.2024 року.
В свою чергу матеріалами справи підтверджено, що судова кореспонденція, яка направлялась на адресу відповідача поверталась поштовою установою на адресу суду неврученою з причин «закінчення терміну зберігання» та у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою.
Враховуючи вищезазначене колегія суддів вважає, що відповідачем належним чином підтверджено об`єктивну неможливість подання зазначених вище доказів до суду першої інстанції, а тому підстави для неприйняття поданих відповідачем до суду апеляційної інстанції доказів відсутні. 
В свою чергу колегія суддів звертає увагу на те, що звертаючись з позовом до суду першої інстанції, Головне управління ДПС в Одеській області просило стягнути з ОСОБА_1 податковий борг по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в загальній сумі 521  317,70 грн. 
Окрім розглядуваної вище суми податкового боргу 520  630 грн., позивач просив також стягнути з ОСОБА_1 податковий борг:
- по податку на нерухоме майно, відмінного від земельної ділянки, сплаченого фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості у розмірі 223 грн. 00 коп., який виник на підставі податкового повідомлення-рішення від 16.09.2022 року № 1870370-2409-1553 на суму 223 грн. 00 коп.
- по податку на нерухоме майно, відмінного від земельної ділянки, сплаченого фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості у розмірі 464 грн. 70 коп., який виник на підставі податкових повідомлень-рішень від 16.09.2022 року:
-          № 1870368-2409-1553 на суму 334 грн. 11 коп. 
-           № 1870369-2409-1553 на суму 130 грн. 59 коп. 
В свою чергу доказів скасування та відкликання зазначених вище трьох податкових повідомлень-рішень відповідачем суду апеляційної інстанції не надано, як і доказів оскарження вказаних податкових повідомлень-рішень, які б свідчили про неузгодженість сум податкових зобовязань.
Судом встановлено, що вказані ППР були надіслані на адресу ОСОБА_1 : АДРЕСА_3 , за якою згідно відомостей відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області з 29.10.2001 року зареєстрований ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (інформація актуальна станом на 09.10.2023 року), однак не були вручені платнику та повернуті на адресу контролюючого органу у зв`язку із «закінченням терміну зберігання». 
Також матеріалами справи підтверджено, що відповідно до положень пункту 59.1 статті 59 ПК України, податковим органом було надіслано ОСОБА_1 податкову вимогу від 03.04.2023  року № 0001145-1307-1532 про сплату боргу на суму 522  669,68 грн.
В силу положень п.п. 42.5 ПК України, податкові повідомлення-рішення від 16.09.2022 року № 1870370-2409-1553, № 1870368-2409-1553, № 1870369-2409-1553 та податкова вимога від 03.04.2023 року № 0001145-1307-1532, вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.
Після несплати узгодженої суми податкових зобов`язань з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, контролюючий орган звернувся до суду з даним адміністративним позовом про стягнення з ОСОБА_1 податкового боргу.
Таким чином Головним управлінням ДПС в Одеській області були дотримані визначені Податковим кодексом України умови, які передують зверненню контролюючого органу до суду з позовом про стягнення податкового боргу.
Зважаючи на викладене, враховуючи, що визначені у податкових повідомленнях-рішеннях від 16.09.2022 року № 1870370-2409-1553, № 1870368-2409-1553, № 1870369-2409-1553 суми податкових зобов`язань з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, набули статусу податкового боргу та не були самостійно сплачені відповідачем у строки, визначені Податковим кодексом України, колегія суддів вважає, що в даному випадку наявні підстави для стягнення з ОСОБА_1 податкового боргу в сумі 687,70 грн.  
Відповідно до ст. 317 КАС України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Колегія суддів зазначає, що в даному випадку рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам ст. 242 КАС України, оскільки судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи та порушено норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду на підставі ст. 317 КАС України підлягає скасуванню в частині стягнення з фізичної особи-платника податків ОСОБА_1 заборгованості по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплаченого фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості у розмірі 520 630 грн., з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог Головного управління ДПС в Одеській  області в цій частині.
Частиною 1статті 257 КАС України встановлено, що за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
Відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності.
Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, рішення суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції, відповідно до ч.5 ст.328 КАС України, в касаційному порядку оскарженню не підлягають.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, 

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 січня 2024 року скасувати в частині стягнення з фізичної особи-платника податків ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) податкового боргу по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплаченого фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості у розмірі 520 630 грн..
Прийняти нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог Головного управління ДПС в Одеській області про стягнення з фізичної особи – платника податків ОСОБА_1  податкового боргу по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплаченого фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості у сумі 520 630 грн. 00 коп. 
В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 січня 2024 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених ч. 5 ст. 328 КАС України.

Суддя-доповідач:                                                                        А.В. Бойко

Суддя:                                                                                          А.Г. Федусик

Суддя:                                                                                         О.А. Шевчук