справа № 549/345/22 провадження № 22-ц/824/645/2024	головуючий у суді І інстанції Захарчук С.С. суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Березовенко Р.В.  	

 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ
15 квітня 2024 року                                                                                              м. Київ
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:
головуючого судді - Березовенко Р.В., 
суддів:                         Лапчевської О.Ф., Мостової Г.І.,
з участю секретаря   Щавлінського С.Р. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк, поданою представником - адвокатом Наконечною Альоною Вікторівною на рішення Подільського районного суду м. Києва від 11 вересня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», треті особи: приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв Артем Анатолійович, Подільський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ), про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню та стягнення сум, -
В С Т А Н О В И В:
В провадженні Подільського районного суду м. Києва перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», треті особи: приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв Артем Анатолійович, Подільський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ), про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню та стягнення сум.
Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 11 вересня 2023 року позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», треті особи: приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв Артем Анатолійович, Подільський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ), про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню та стягнення сум задоволено. 
Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 05 грудня 2017 року, зареєстрований у реєстрі під №14135, вчинений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим Артемом Анатолійовичем.
Стягнуто з Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 5 949 (п`ять тисяч дев`ятсот сорок дев`ять) грн. безпідставно набутих коштів.
Стягнуто з Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 10 000 (десять тисяч) грн. витрат на правничу допомогу, 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн. 40 коп. судового збору.
Не погодившись із вказаним рішенням суду, представник Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - Наконечна Альона Вікторівна, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неправильне встановлення обставин справи, які мають значення, просила скасувати рішення Подільського районного суду м. Києва від 11 вересня 2023 року в частині стягнення витрат на правничу допомогу та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу.
Апелянт зазначає, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд не врахував конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
Звертає увагу, що наявний в матеріалах справи Акт виконаних робіт ніяким чином не підтверджує факт сплати коштів.
Оскільки позивачем та його представником не надано розрахунків витрат, інших документів, що підтверджують обсяг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги вважає, що такі витрати відшкодуванню не підлягають.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 06 листопада 2023 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», поданою представником - адвокатом Наконечною Альоною Вікторівною на рішення Подільського районного суду м. Києва від 11 вересня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк», треті особи: приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв Артем Анатолійович, Подільський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ), про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню та стягнення сум, надано учасникам справи строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 15 грудня 2023 року призначено справу до розгляду з повідомленням учасників справи.
Приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв А.А. у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності.
Інші учасники справи, у тому числі представник апелянта, в судове засідання не з`явилися, належним чином повідомлені про місце, час і дату розгляду справи в апеляційній інстанції, заяв та клопотань не надходило, однак їх неявка згідно вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, понесених позивачем на професійну правничу допомогу, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості розрахунку таких витрат та наявності правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 10 000 грн. витрат на правову допомогу.
З таким висновком суду першої інстанції, колегія суддів погоджується у повній мірі, зважаючи на наступне.
Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).
У відповідності до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпечення доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Згідно з вимогами частин 1, 2, 5, 6 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Згідно з частини 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Проте, згідно п. 6.51 висновку Великої Палати Верховного Суду від 12 листопада 2019 року у справі №904/4494/18 разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.
У рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (п. 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (п.п. 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAllianceLimited проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (п. 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
У своїй практиці ЄСПЛ керується трьома ключовими принципами під час вирішення питань про відшкодування судових витрат. Звернення про відшкодування таких витрат задовольняються тоді, коли судові витрати, що підтверджено доказами: фактично понесені; необхідні, щоб запобігти порушенню або отримати відшкодування за нього; визначені у розумному розмірі.
У Практичних рекомендаціях: вимоги щодо справедливої компенсації (стаття 41 Конвенції), виданих Головою Європейського суду з прав людини відповідно до Правил 32 Регламенту Суду від 28 березня 2007 року, з поправками від 09 червня 2022 року, ЄСПЛ зазначає, що витрати, понесені (як на національному рівні, так і під час розгляду справи в самому Суді) у спробі запобігти порушенню чи з метою отримання компенсації після того, як воно сталося, мають бути фактично понесені. Фактично понесені означає, що «заявник мав сплатити їх або бути зобов`язаним сплатити їх відповідно до юридичного або договірного зобов`язання. Документи, що підтверджують те, що заявник сплатив або зобов`язаний сплатити такі витрати, мають бути надані суду» (пункт 18).
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правничої допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правничої допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Крім цього, пунктом 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.
Відповідно до ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Згідно вимог ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
У свою чергу, підтвердження здійсненої правової допомоги, необхідно долучати й розрахунок погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги, та може міститися у акті приймання-передачі послуг за договором.
Розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на: участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо.
У постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року по справі №922/445/19 зазначено, що розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.
У постанові Верховного Суду від 21 жовтня 2021 року в справі №750/2055/20 вказано, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні цих витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постанові від 14 квітня 2021 року у справі №757/60277/18-ц.
Судом встановлено, що за текстом позовної заяви, на виконання вимог ст. 175 ЦПК України, представник позивача зазначив, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач очікує понести у зв`язку з розглядом справи становить 10 000,00 грн. витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката.
На підтвердження надання професійної правничої допомоги надано: копію Договору про надання професійної правничої допомоги, укладеного 10 листопада 2022 року між адвокатом Солдаткіним Олександром Сергійовичем та ОСОБА_1 ; ордер серії АІ №1312502 на надання правничої (правової) допомоги ОСОБА_1 адвокатом Солдаткіним Олександром Сергійовичем; копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС №5213/10, виданого 28 серпня 2014 року Солдаткіну Олександру Сергійовичу головою Ради адвокатів Київської області.
Відповідно до п. 1.1. Договору, його предметом є надання адвокатом усіма законними методами та способами правової допомоги клієнту у всіх справах, які пов`язані чи можуть бути пов`язані зі захистом та відновленням порушених, оспорюваних, невизнаних його прав та законних інтересів.
За умовами п. 3.1 Договору, розмір гонорару, який клієнт сплачує адвокату за надану в межах цього Договору визначається в актах приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг), які підписуються сторонами.
Згідно з Актом приймання-передачі наданих послуг №1 від 28 листопада 2022 року, адвокат Солдаткін О.С. надав клієнту правничу допомогу у підготовці позовної заяви про визнання виконавчого напису приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Завалієва А.А., зареєстрованого в реєстрі за №14135, виданого 05 грудня 2017 року, таким, що не підлягає виконанню, та повернення стягненого за виконавчим написом, а саме: 
1. зустріч, консультація клієнта, узгодження правової позиції, отримання доказів для підготовки позовної заяви: подання адвокатських запитів до АТ КБ «Приватбанк», Подільського відділу ДВС, приватного нотаріуса Завалієва А.А. (витрачено 2 години - на загальну суму 4 000,00 грн.);
2. підготовка та подання позовної заяви, заяви про забезпечення позову, клопотання про витребування доказів (витрачено 3 години - на загальну суму 6 000,00 грн.).
Відповідно до п. 2 зазначеного Акту, вартість послуг становить 10 000,00 грн.
На підтвердження сплати зазначених сум надано акт приймання-передачу грошових коштів адвокату Солдаткіну Олександру Сергійовичу від ОСОБА_1 , складений 28 листопада 2022 року.
За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про доведеність позивачем понесення витрат за надання правничої допомоги у розмірі 10 000,00 грн. 
Отже, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд першої інстанції з урахуванням положень статті 141 ЦПК України, та виходячи з обсягу фактично наданих послуг, з дотриманням принципів співмірності та розумності судових витрат, критерію реальності адвокатських витрат, а також розумності їхнього розміру, правомірно вважав заявлені представником позивача до стягнення з відповідача витрати на правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн такими, що відповідають критерію розумності, є співмірними із виконаною адвокатом роботою, а їх відшкодування, не становитиме надмірний тягар для апелянта.
Доводи апеляційної скарги, що судом першої інстанції не було надано належного обґрунтування стягнутих витрат, спростовуються змістом оскаржуваного рішення, в мотивувальній частині якого зазначені правові підстави стягнення витрат на правову допомогу.
На підставі викладеного, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу постановлено із додержанням вимог закону і не може бути скасоване з підстав, що викладені в апеляційній скарзі.
Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.). Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).
В іншій частині рішення суду першої інстанції не оскаржувалося, а тому, відповідно до ст. 367 ЦПК України, не переглядалося.
 Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Отже, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу не підлягає скасуванню, як таке, що постановлено з додержанням вимог закону.
Керуючись ст. ст. 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд 
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», подану представником - адвокатом Наконечною Альоною Вікторівною на рішення Подільського районного суду м. Києва від 11 вересня 2023 року - залишити без задоволення.
Рішення Подільського районного суду м. Києва від 11 вересня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», треті особи: приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв Артем Анатолійович, Подільський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ), про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню та стягнення сум, в частині стягнення витрат на правничу допомогу - залишити без змін.
Головуючий:     Судді:	Р.В. Березовенко     О.Ф. Лапчевська     Г.І. Мостова	
 Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.
Повний текст постанови складено 19 квітня 2024 року.