У Х В А Л А

28 березня 2024 року
м. Київ
 
справа № 686/14601/23
провадження № 61-4077ск24
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Ситнік О. М. (суддя-доповідач), Петрова Є. В., Пророка В .В.,
розглянувши касаційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 листопада 
2023 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 12 лютого 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Хмельницької обласної ради про відшкодування шкоди, завданої незаконною бездіяльністю органу місцевого самоврядування, та
ВСТАНОВИВ:
У червні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Хмельницької обласної ради (далі - ХОР) про відшкодування шкоди, завданої незаконною бездіяльністю органу місцевого самоврядування.
Вказував, що 10 вересня 2021 року конкурсна комісія за результатами проведеного конкурсу на посаду директора Комунального некомерційного підприємства «Хмельницький інформаційно-аналітичний центр медичної статистики» Хмельницької обласної ради (далі - КНП «Хмельницький інформаційно-аналітичний центр медичної статистики» ХОР) визначила його переможцем і надала відповідне подання (рекомендацію) голові Хмельницької обласної ради для належного призначення переможця на посаду.
Питання його призначення на посаду неодноразово було предметом розгляду на пленарних засіданннях сесій ХОР, проте рішення не було прийняте через те, що більшість присутніх депутатів «не голосували».
У лютому 2022 року він звернувся за захистом своїх прав до Хмельницького окружного адміністративного суду.
06 травня 2022 року рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду у справі №560/200/74/21 визнано необґрунтованим та протиправним неприйняття ХОР рішення за результатами розгляду подання (рекомендації) конкурсної комісії для визначення кандидата на посаду директора КНП «Хмельницький інформаційно-аналітичний центр медичної статистики» ХОР від 10 вересня 
2021 року про його призначення на посаду директора закладу; зобов`язано ХОР повторно розглянути подання (рекомендації) конкурсної комісії від 10 вересня 2021 року про призначення його на посаду директора КНП «Хмельницький інформаційно-аналітичний центр медичної статистики» ХОР та вирішити питання з урахуванням висновків суду, наведених у цьому рішенні, прийнявши рішення відповідно до вимог Закону. У іншій частині позовних вимог відмовлено.
22 вересня 2022 року постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 06 травня 2022 року в частині відмови у задоволенні позову скасовано та прийнято у цій частині нову постанову про зобов`язання ХОР прийняти рішення про призначення 
позивача на посаду директора КНП «Хмельницький інформаційно-аналітичний центр медичної статистики» ХОР. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.
20 жовтня 2022 року постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Берегового В. С. відкрито виконавче провадження щодо примусового виконання виконавчого листа № 560/20074/21 від 06 жовтня 2022 року про зобов`язання ХОР прийняти рішення про призначення 
ОСОБА_1 на посаду директора КНП «Хмельницький інформаційно-аналітичний центр медичної статистики» ХОР.
22 грудня 2022 року державним виконавцем у цьому виконавчому провадженні винесено постанову про накладення на боржника ХОР штрафу в розмірі 
5 100,00 грн за невиконання рішення суду.
Після набрання судовим рішенням законної сили, питання про його призначення на посаду директора КНП «Хмельницький інформаційно-аналітичний центр медичної статистики» ХОР неодноразово виносилось на розгляд сесії ХОР, однак, відповідне рішення не було прийняте через те, що більшість присутніх на пленарних засіданнях сесій обласної ради депутатів всупереч вимогам закону та рішенню суду, що набрало законної сили, проголосували «проти» або «утримались».
14 лютого 2023 року за його заявою Хмельницьким окружним адміністративним судом постановлено ухвалу, якою встановлено судовий контроль за виконанням рішення суду, а ХОР зобов`язано у тридцятиденний строк з дати отримання ухвали подати до суду звіт про повне належне виконання рішень суду у справі.
22 травня 2023 року постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу ХОР залишено без задоволення, а ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 14 лютого 2023 року залишено без змін.
10 квітня 2023 року постановою державного виконавця у виконавчому провадженні № 70119194 за повторне невиконання без поважних причин рішення суду накладено на боржника ХОР штраф на користь держави в розмірі 
10 200,00 грн.
Судове рішення про призначення його на посаду залишається невиконаним без будь-яких законних на те причин.
Незаконною бездіяльністю ХОР йому завдано майнову і моральну шкоду у розмірі 596 237,50 грн і 100 000,00 грн відповідно.
14 листопада 2023 року рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області позов задоволено частково. Стягнуто з ХОР за рахунок коштів обласного бюджету на користь ОСОБА_1 10 000,00 грн відшкодування моральної шкоди. В решті позову відмовлено.
29 листопада 2023 року додатковим рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області в задоволенні заяви ОСОБА_1 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу відмовлено.
12 лютого 2024 року постановою Хмельницького апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 листопада 2023 року в частині відмови у позові залишено без змін.
20 березня 2024 року ОСОБА_1 засобами поштового зв'язку надіслав до Верховного Суду касаційну скаргуна рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 листопада 2023 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 12 лютого 2024 року, в якій просить оскаржувані рішення скасувати у частині відмови у задоволенні позовних вимог та ухвалити у відповідній частині нове рішення про задоволення цих вимог.
Необхідно відмовити у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що не підлягають касаційному оскарженню, з огляду на таке.
Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).
Відповідно до частини третьої статті 3 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з частиною першою статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.
За вимогами частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті. 
Частина третя статті 389 ЦПК України визначає випадки, за яких рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанова суду апеляційної інстанції не підлягають касаційному оскарженню, а саме не підлягають касаційному оскарженню: 1) рішення, ухвали суду першої інстанції та постанови, ухвали суду апеляційної інстанції у справах, рішення у яких підлягають перегляду в апеляційному порядку Верховним Судом; 2) судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.
22 листопада 2023 року Рішенням Конституційного Суду України № 10-р(II)/2023 пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України визнано таким, що відповідає Конституції України (є конституційним). 
Конституційний Суд України керувався тим, що у касаційному порядку може бути здійснений перегляд судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, проте лише у випадках, визначених ЦПК України (абзац четвертий пункту 7.5 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023).
Верховний Суд як суд касаційної інстанції у цивільних справах із перегляду в касаційному порядку судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, має виконувати повноваження щодо усунення порушень норм матеріального та/або процесуального права, виправлення судових помилок і недоліків, а не нового розгляду справи та нівелювання ролі судів першої та апеляційної інстанцій у чиненні правосуддя та розв`язанні цивільних спорів (абзац п`ятий пункту 7.7 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України 
від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023).
Конституційний Суд України наголосив, що унормування процесуальних відносин у спосіб визначення в ЦПК України підстав для касаційного перегляду судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, можливе як виняток і лише у разі, коли це обумовлено потребами, що є значущими для дієвості та ефективності правосуддя, зокрема потребою розв`язання Верховним Судом як найвищим судом у системі судоустрою України складного юридичного питання, яке має фундаментальне значення для формування судами єдиної правозастосовної практики (абзац другий пункту 7.8 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023).
Припис пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, що встановлює один із «фільтрів» для касаційного перегляду судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, - визнання справи малозначною - є зрозумілим за змістом та передбачним за наслідками застосування. Зазначений припис Кодексу також має правомірну мету - додержання принципу остаточності судового рішення (res judicata) як одного з аспектів вимоги юридичної визначеності (пункт 7.9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023).
Установлений у пункті 2частини третьої статті 389 ЦПК України такий «фільтр» для касаційного перегляду судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, як малозначність справи, не є непереборною перешкодою для доступу особи до суду касаційної інстанції. Тому пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України містить домірні засоби законодавчого внормування процесуальних відносин щодо відкриття касаційного провадження у малозначних справах (абзац третій пункту 7.10 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023).
Згідно з частиною четвертою статті 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.
Додатково у пункті 2 частини третьої статті 389 ЦПК України конкретизовано випадки, за яких касаційне провадження має бути відкрите попри те, що справу визнано малозначною. 
Такими випадками, зокрема, є наявність у касаційній скарзі питання права, що має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики (підпункт «а»); особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи (підпункт «б»);значний суспільний інтерес або винятковість її значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу (підпункт «в»); віднесення судом першої інстанції справи до категорії малозначних помилково.
Під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження (зокрема й про відмову у відкритті провадження) у справі не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність чи відсутність підстав для їх касаційного оскарження відповідно до вимог статей 389, 394 ЦПК України.
У справі предметом позову є вимога про відшкодування майнової і моральної шкоди в загальному розмірі 696 237,50 грн, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб на день звернення з касаційною скаргою (757 000,00 грн).
У касаційній скарзі заявник не зазначив, що розгляд справи в касаційному суді має виняткове значення для нього.
Не містять доводи касаційної скарги і посилання на суспільний інтерес та необхідність у формуванні чи суперечливість у практиці застосування судами статей 22, 23 Цивільного кодексу України, а доводи стосуються оцінки доказів судами попередніх інстанцій.
Верховний Суд враховує предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства, судову практику у такій категорії справ та вважає, що справа є незначної складності і не відноситься до переліку справ, передбаченого частиною четвертою статті 274 ЦПК України, та відсутні підстави, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України. 
Верховний Суд не вбачає підстав, за наявності яких судове рішення у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, мало бути переглянуте в касаційному порядку. 
Згідно з положеннями частини першої статті 394 ЦПК України, одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Такий висновок відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року, § 45; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року, § 37).
При цьому, застосування передбаченого законодавством порогу ratione valoris (ціна позову) для подання скарг до Верховного Суду є правомірною та обґрунтованою вимогою, враховуючи саму суть повноважень Верховного Суду щодо розгляду лише справ відповідного рівня значущості («Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року, § 36).
ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на судові рішення у справі, що не підлягають касаційному оскарженню, з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.
Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини шостої статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 листопада 2023 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 12 лютого 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Хмельницької обласної ради про відшкодування шкоди, завданої незаконною бездіяльністю органу місцевого самоврядування. 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подавала касаційну скаргу.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                             О. М. Ситнік
                                                                                                                    Є. В. Петров
                                                                                                                    В. В. Пророк